Справа № 240/41927/21
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року м. Житомир справа № 240/41927/21

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Андрушківської сільської ради Житомирського району про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

Визнати протиправним та скасувати рішення Андрушківської сільської ради Житомирської області 13 сесії VIII скликання №741 від 24.11.2021 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у надані дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 га., яка розташована на території Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області.

Зобов`язати Андрушківську сільську раду повторно розглянути на першій черговій/позачерговій сесії клопотання ОСОБА_1 від 28.10.2021 року про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 га., яка розташована на території Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області.

Позовні вимоги мотивані тим, що відповідач протиправно відмовив у виготовленні документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 га., яка розташована на території Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, з тих підстав, що земельна ділянка перебуває у приватній власності громадян. Вказує, такі доводи не відповідають дійсності. Крім того, рішення є невмотивованим та конкретні підстави у ньому не зазначені.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач надав до суду відзив на позов, в якому просить у задоволенні позову відмовити, оскільки позивач повинен був звертатися із заявою про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а не з наданням дозволу на виготовлення технічної документації, оскільки земельна ділянка не сформована. Крім того, бажана позивачем земельна ділянка перебуває у користуванні жителів села, які обробляють та сплачують земельний податок.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

28 жовтня 2021 року позивачем подано до Андрушківської сільської ради клопотання (вх.номер 590) про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі (на місевосці) у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га., яка розташована на території Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області.

У додаток до вказаного клопотання було додано копію паспортних даних, ідентифікаційного номеру ОСОБА_1 та копію графічних матеріалів, на яких з бажане місце розташування земельної ділянки.

Рішенням Андрушківської сільської ради 13 сесії VIII скликання від 24.11.2021 за №741 будо відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність із земель комунальної власності Андрушківської сільської ради, орієнтовною площею 2.00 га„ для ведення особистого селянського господарству згідно поданої схеми розміщеної земельної ділянки за межами с. Андрушки. на підставі ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України (невідповідність місця розташування земельної ділянки) в зв`язку з тим, що дана земельна ділянка передана у приватну власність громадянам.

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III (далі - ЗК України) та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За приписами ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Статтею 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Порядок набуття відповідного права визначається главою 19 Розділу IV ЗК України.

Відповідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України від 25.10.2001 р. N 2768-III громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Згідно з ч. 1 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Зі змісту ч. 6 ст. 118 ЗК України слідує, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні, до якого додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

Приписами абз. 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Пункт 34 ч. 1 ст. 26 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон №280/97-ВР) передбачає, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

За змістом ч. 1, 2 статті 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

При цьому, у ч. 7 ст. 118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі надання органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування відмови особі у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою обов`язковим є зазначення конкретної підстави для такої відмови, що визначені у ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 ЗК України.

Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого питання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

Рішенням Андрушківської сільської ради 13 сесії VIII скликання від 24.11.2021 за №741 будо відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність із земель комунальної власності Андрушківської сільської ради, орієнтовною площею 2.00 га„ для ведення особистого селянського господарству згідно поданої схеми розміщеної земельної ділянки за межами с. Андрушки на підставі ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України (невідповідність місця розташування земельної ділянки) в зв`язку з тим, що дана земельна ділянка передана у приватну власність громадянам.

Суд не заперечує право колегіального органу приймати рішення в межах наданих йому повноважень, однак робити це він зобов`язаний з урахуванням вимог та обмежень, встановлених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Разом з тим, суд зазначає, що писилання відповідача на те, що земельна ділянка передана у приватну власність громадянам не підтверджено жодними доказами. Таких не не надано і до відзиву.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до викопіювання з кадастрової карти, що земельна ділянка орієнтовною площею 2 га із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, що передбачається для ведення особистого селянського господарства (суміжний кадастровий номер :04:001:0601) тип власності: невизначено.

Окрім того, суд звертає увагу, що відповідно до положень законодавства у сфері земельних відносин отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність чи користування особі, яка звернулась із відповідним клопотанням. Суд зазначає, що проект відведення земельної ділянки не визначений законом як підстава набуття права на земельну ділянку і не є правовстановлюючим документом, а тому не може порушити права третіх осіб на користування цією земельною ділянкою (у разі її перебування у користуванні цих третіх осіб).

Аналогічної правової позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду про що викладено у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 361/2562/16-а, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 підлягає врахуванню судами попередніх інстанцій при прийнятті рішень.

Також у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 року у справі № 840/2979/18 зазначено, що процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача законних підстав для встановлення будь-яких обмежень у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог вказаних статей Земельного кодексу України.

Також, у відзиві відповідач вказує на те, що позивач звернувся із клопотання про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі. разом з тим, оскільки земельна ділянка є несформованою, їй не присвоєно кадастровий номер, тому для формування земельної ділянки необхідно здійснити виготовлення проекту землеустрою, а не документацію.

З даного приводу суд зазначає, що зазначені обставини відсутні в оскаржуваному рішенні, як підстави для відмови позивачу у наданні дозволу на виготовлення документації із землеустрою.

Більш того, суд звертає увагу, що п.1 спірного рішення відмовлено позивачу саме у наданні дозволу на виготовлення саме проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність, а не наданні дозволу на виготовлення документації із землеустрою.

Також, суд звертає увагу, що позивач просив надати дозвіл на виготовлення документації із землеустрою, а не технічної документації. Проект землеустрою та технічна документація є різновидом документації із землеустрою.

Крім того, рішення винесено враховуючи рекомендації постійної комісії з питань земельних відносин, будівництва, екології та житлово-комунального господарства, однак докази на підтвердження того, що це саме за рекомендації у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, суд вважає, що оскаржуване рішення в частині відмови ОСОБА_1 у надані дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 га., яка розташована на території Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно ч. 3-4 ст. 245 КАС України, у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Виходячи із обставин справи, з огляду на протиправність спірного рішення суд вважає за необхідне зобов`язати Андрушківську сільську раду повторно розглянути на першій черговій/позачерговій сесії клопотання ОСОБА_1 від 28.10.2021 року про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 га., яка розташована на території Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

Понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) до Андрушківської сільської ради Житомирського району (вул. Шкільна, 1, с.Андрушки, Житомирський район, Житомирська область, 13543, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Андрушківської сільської ради Житомирської області 13 сесії VIII скликання №741 від 24.11.2021, яким відмовлено ОСОБА_1 у надані дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 га., яка розташована на території Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області.

Зобов`язати Андрушківську сільську раду Житомирського району повторно розглянути на першій черговій/позачерговій сесії клопотання ОСОБА_1 від 28.10.2021 про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 га., яка розташована на території Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Андрушківської сільської ради Житомирського району на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос