Справа № 120/19434/21-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2022-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2022 р. Справа № 120/19434/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (далі відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що 13.10.2021 позивач звернувся до відповідача із запитом про надання публічної інформації щодо наявності на території Вінницького району вільних земельних ділянок для садівництва і городництва з зазначенням місць їх розташування. Як зазначає позивач, вказаний запит отримано розпорядником інформації 18.10.2021, проте у визначений Законом України «Про доступ до публічної інформації» строк жодної відповіді на такий запит він не отримав.

За таких обставин позивач вважає наведену поведінку відповідача щодо ненадання публічної інформації за його запитом протиправною, у зв`язку з чим з метою захисту порушених, на його думку, прав та інтересів звернувся до суду з відповідним позовом.

Ухвалою суду від 10.01.2022 вказану позовну заяву залишено без руху. В подальшому, у зв`язку з неусуненням недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, ухвалою від 01.02.2022 на підставі положень п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України матеріали позовної заяви були повернуті позивачу.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. Так, постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2022 вказану ухвалу суду першої інстанції від 01.02.2022 скасовано, а справу направлено до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

12.05.2022 матеріали адміністративної справи повернулись до Вінницького окружного адміністративного суду.

У зв`язку із цим ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 17.05.2022 судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) в порядку статті 263 КАС України. Цією ж ухвалою суд встановив відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому статтею 162 КАС України.

30.05.2022 засобами електронної пошти до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній проти позову заперечує. Зазначає про те, що 18.10.2021 на адресу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області дійсно надійшов запит позивача на отримання публічної інформації щодо наявності на території Вінницького району вільних земельних ділянок для садівництва і городництва. Даний запит був своєчасно розглянутий та листом Головного управління № ПІ-465/0-430/0/36-21 від 22.10.2021 позивачеві була надана повна відповідь стосовно поставлених запитань. За таких обставин відповідач вважає заявлені позивачем позовні вимоги безпідставними та такими, що не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах справи, у зв`язку з чим в позові просить суд відмовити.

Інших заяв від сторін спору до суду не надходило.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, як розпорядника інформації в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації", із запитом від 13.10.2021 про отримання публічної інформації щодо наявності на території Вінницького району вільних земельних ділянок для садівництва і городництва з зазначенням місць їх розташування.

Вказаний запит був отриманий відповідачем 18.10.2021 та зареєстрований за № ПІ-465/0/4-21 від 18.10.2021.

Як з`ясовано судом, Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області вказаний запит був розглянутий, про що на адресу ОСОБА_1 був підготовлено лист №ПІ-465/0-430/0/63-21 від 22.10.2021.

Проте, як зазначає позивач, станом на день звернення до суду із відповідним позовом жодної відповіді на свій запит від 18.10.2021 він не отримував та про обставини його розгляду йому нічого не відомо.

Отже, вважаючи, що відповідачем не дотримано положень закону України «Про доступ до публічної інформації» щодо строків та порядку розгляду його запиту на публічну інформацію, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 за № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).

За змістом статті 1 Закону № 2939-VІ публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом; публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Отже, визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом, отриманим або створеним виключно суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків та володіти яким у подальшому може будь-який розпорядник публічної інформації, навіть якщо він не є суб`єктом владних повноважень.

Згідно зі статтею 3 Закону № 2939-VІ право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Водночас, відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації регулює Закон України "Про інформацію" від 02.10.1992 № 2657-XII (далі - Закон № 2657 - XII).

Так, згідно зі ст. 1 Закону № 2657-XII інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 2657-XII кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

При цьому, за змістом пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно зі статтею 12 Закону № 2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

За правилами статті 14 Закону № 2939-VI розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію про свою діяльність та прийняті рішення; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; 6) надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації.

В силу положень статті 16 Закону № 2939-VI розпорядник інформації відповідає за визначення завдань та забезпечення діяльності структурного підрозділу або відповідальної особи з питань запитів на інформацію розпорядників інформації, відповідальних за опрацювання, систематизацію, аналіз та контроль щодо задоволення запиту на інформацію та надання консультацій під час оформлення запиту. Запит, що пройшов реєстрацію у встановленому розпорядником інформації порядку, обробляється відповідальними особами з питань запитів на інформацію.

Стаття 19 Закону № 2939-VI визначає, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Згідно з частиною четвертою та п`ятою статті 19 Закону № 2939-VI письмовий запит подається в довільній формі, яка має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Частина перша статті 20 Закону № 2939-VI зобов`язує розпорядника інформації надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Так, згідно з ч. 1 ст. 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації (ч. 2 ст. 22 Закону № 2939-VI).

Статтею 23 Закону № 2939-VI закріплено право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядника інформації та передбачено, що такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зазначає, що надання відповіді на отриманий запит має імперативний характер, у незалежності від того, до яких висновків дійде суб`єкт владних повноважень чи інший розпорядник публічної інформації.

Як уже встановлено судом та не заперечується відповідачем запит позивача від 13.10.2021 про надання публічної інформації щодо наявності на території Вінницького району вільних земельних ділянок для садівництва та городництва був отриманий Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області 18.10.2021.

Відповідно, відповідач мав обов`язок на протязі п`яти робочих днів надати позивачу відповідь на такий запит.

Втім, як зазначає позивач, жодної відповіді на свій запит він по даний час не отримав.

Дійсно, матеріали справи містять докази про те, запит позивача був розглянутий відповідачем, про що 22.10.2021 підготовлено лист за № ПІ-465/0-430/0/36-21. Проте, жодних доказів які б підтверджували направлення такого листа позивачу, - відповідачем надано не було.

Суд наголошує, що процитовані вище положення Закону № 2939-VI закріплюють обов`язок суб`єкта владних повноважень не лише в розгляді запиту, а й надання відповіді на такий запит, що само собою розуміється її направлення (надання, вручення) запитувачу у той спосіб, який визначено законом та є необхідним у спірній ситуації.

У своєму запиті на отримання публічної інформації ОСОБА_1 просив Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області надіслати відповідь на запит на його поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Відповідач хоч і визначив відповідні реквізити позивача (поштову адресу) у своїй відповіді на запит, проте жодних доказів його направлення засобами поштового зв`язку суду не надав.

Відповідно до частини 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

Статтею 13 Закону України "Про поштовий зв`язок" від 04.10.2001 №2759-III передбачено, що послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості. У договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. У договорі, стороною якого є національний оператор зв`язку, укладеному у будь-якій формі, має міститися попередження про недопущення пересилання письмової кореспонденції, виконаної і розтиражованої друкарським способом, без вихідних даних (тираж, назва друкарні, номер замовлення та інше). За недотримання цієї вимоги несе відповідальність оператор поштового зв`язку.

Отже, аналізуючи вказані норми можна зробити висновок, що належним доказом надіслання суб`єктом владних повноважень відповіді на запит позивача засобами поштового зв`язку є квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість.

Як зазначено у ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 73 КАС України).

В силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідач не виконав свого процесуального обов`язку щодо доведення правомірності своїх дій та не надав суду жодних доказів, які б підтверджували надання (направлення) на адресу позивача відповіді від 22.10.2021 за № ПІ-465/0-430/0/36-21 на запит позивача щодо публічної інформації.

Відповідачем в ході розгляду даної справи жодним чином не спростовані твердження позивача про неотримання ним ні у п`ятиденний термін, ні взагалі відповіді на свій запит про публічну інформацію.

За таких обставин суд доходить висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання відповіді на запит про публічну інформацію та в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання публічної інформації за запитом є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення.

Що ж до наступної позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області розглянути запит ОСОБА_1 від 13.10.2021 про надання публічної інформації щодо наявності на території Вінницького району вільних земельних ділянок для садівництва і городництва з місцями їх розташуваннями, то суд зважає на таке.

Відповідно до тих доказів, які надав відповідач зі своїм відзивом на позовну заяву, запит позивача від 13.10.2021 фактично був розглянутий, і відповідь на нього (запитувана інформація) була викладена в листі від 22.10.2021 за № ПІ-465/0-430/0/36-21 «Щодо розгляду запиту». Проте, як зазначено судом вище, відповідачем на надані докази направлення (надання) такої відповіді позивачу.

Направлення цієї відповіді на адресу позивача разом із відзивом на позовну заяву в порядку, визначеному статтею 162 КАС України, не може підміняти собою обов`язок відповідача надати таку відповідь на запит на інформацію в порядку та спосіб, що визначений Законом № 2939-VI.

Таким чином, оскільки відповідач фактично розглянувши запит позивача на інформацію проте не надав останньому у передбачений законом спосіб письмову відповідь на такий запит, тому належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача надати позивачу інформацію у відповідь на його запит від 13.10.2021.

За змістом пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази відповідача на підтвердження правомірності своїх дій і докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а інших витрат пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат у цій справі не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо ненадання публічної інформації за запитом ОСОБА_1 від 13.10.2021.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо недотримання встановленого Законом України «Про доступ до публічної інформації» п`ятиденного строку надання відповіді на запит на інформацію ОСОБА_1 від 13.10.2021.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області надати ОСОБА_1 відповідь на його запит від 13.10.2021 на отримання публічної інформації.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 17.06.22.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 );

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Келецька, 63, м. Вінниця, 21027).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович