Справа № 640/24841/21
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2022-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Файдюка В.В.

суддів: Єгорової Н.М.

Собківа Я.М.

При секретарі: Шепель О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві в м. Києві), в якому просив:

1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві про відмову ОСОБА_1 в уточнені стажу роботи на посаді судді;

2) зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби 2 роки та половину строку навчання на денному відділенні у Харківському юридичному інституті з 1977 по 1981 роки, які ураховувати при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 19 лютого 2020 року;

3) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві щодо застосування нового порядку обчислення щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , який призвів до зменшення його відсоткового розміру до суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді;

4) зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в м. Києві здійснили перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , судді у відставці, у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди, яка, згідно довідки Апеляційного суду від 21 липня 2020 року складає 223137,50 грн., починаючи з 19 лютого 2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач відмовився враховувати до стажу роботи строк навчання у виші і строк військової служби, здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання відповідно до стажу роботи понад 33 роки та поновити обсяг прав щодо збереження раніш встановленого порядку нарахування щомісячного довічного грошового утримання розмірі 90 відсотків від суддівської винагороди працюючого судді, посилаючись на частину 3 ст. 142 і абз. 2 п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про статус суддів» №1402, беручи до уваги тільки те, що за цим Законом щомісячне грошове утримання судді у відставці встановлено у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди і може буди збільшено на 2 відсотки за кожний рік роботи посаді судді.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2022 року даний адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у врахуванні при розрахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стажу роботи на посаді судді тривалістю 33 роки 5 місяців 6 днів.

Зобов`язано Головне Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві зарахувати (враховувати) ОСОБА_1 для розрахунку з 19 лютого 2020 року та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стаж роботи на посаді судді загальною тривалістю 33 роки 5 місяців 6 днів, у тому числі: календарний період проходження строкової військової служби 2 роки та половину строку навчання на денному відділенні у Харківському юридичному інституті з 1977 по 1981 роки.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в м. Києві здійснити перерахунок з 19 лютого 2020 року та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідно до довідки Апеляційного суду м. Києва № 119/0403/20 від 21 липня 2020 року, виходячи із загального стажу роботи на посаді судді тривалістю 33 роки 5 місяців 6 днів з урахуванням вимог частини 3 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи таке рішення в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що обставини того, що позивач має стаж роботи на посаді судді тривалістю 33 роки 5 місяців 6 днів не можуть ставитись під сумнів з огляду на наявність постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 09 серпня 2012 року у справі № 2604/16245/12 та підлягають врахуванню відповідачем в порядку виконання абзацу 4 пункту 34 розділу XII Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII, відповідно до якої судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що для обчислення стажу судді необхідно також визначати момент набуття та припинення повноважень судді. Так, обчислення стажу роботи судді проводиться з моменту зарахування його до штату суду (видання наказу голови суду) - фактичного виконання обов`язків, а припиняється з моменту видання указу Президента України чи постанови Верховної Ради України про звільнення з посади. Розрахунок довічного грошового утримання позивача проведено з врахуванням п. 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», де зазначено: щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Перерахунок грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітної плати працюючого судді ставить діючих суддів у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом № 2453-V1, та до спірних правовідносин застосуванню підлягають норми одного Закону, а не вибірково різних законів.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Приймаючи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до трудової книжки служба позивача на строковій службі в збройних силах складає період з 03 листопада 1974 року по 03 листопада 1976 року.

У 1977 році позивач вступив на навчання в Харківський юридичний інститут ім. Ф.Е. Дзержинського та у 1981 році закінчив повний курс навчання по спеціальності правознавство. Присвоєно кваліфікацію - юрист.

Згідно постанови Верховної Ради України 02 березня 2000 року № 1497-III позивача обрано суддею Приморського районного суду міста Одеси безстроково.

Згідно постанови Верховної Ради України від 22 березня 2007 року № 814-V позивача обрано на посаду суддів Апеляційного суду міста Києва безстроково.

Згідно постанови Верховної Ради України від 23 грудня 2010 року № 2864-VI позивача звільнено з посади судді апеляційного суду міста Києва у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві (Дніпровський відділ особовий рахунок НОМЕР_1 ), де з грудня 2010 року отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

21 липня 2020 року за № 119/0403/20 Апеляційним судом м. Києва позивачу видана довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці про те, що станом на 18 лютого 2020 року суддівська винагорода, яка враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 223 337,50 грн., у тому числі: посадовий оклад 131 375,00 грн., доплата за вислугу років 91 962,50 грн.

Відповідно до довідки Апеляційного суду м. Києва від 12 лютого 2013 року № 19/13 стаж роботи позивача складає 33 роки 5 місяців 6 днів.

Позивач неодноразово звертався до органів Пенсійного фонду відносно правильності нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що ставало предметом судового розгляду (справи № 2604/16245/12, 755/19051/13-а, 640/19179/20).

Так, щодо останнього судового рішення, слід зазначити, що у 2020 позивач звернувся до суду з позовом до ГУ ПФУ про визнання протиправним рішення відповідача за листом від 07 серпня 2020 року про відмову в перерахунку судді у відставці ОСОБА_1 довічного грошового утримання згідно заяви від 05 серпня 2020 року та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди, яка складає 223137,50 грн. згідно з довідкою апеляційного суду №118/0403/20 від 21 липня 2020 року, починаючи з 19 лютого 2020 року з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішенням суду від 17 листопада 2020 року у справі № 640/19179/20, яке набрало законної сили 29 січня 2021 року, позов задоволено.

Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 07 серпня 2020 року № 2600-03-05-8-8/109918 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із його заявою від 05 серпня 2020 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 , як судді Апеляційного суду міста Києва у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Апеляційного суду міста Києва від 21 липня 2020 року № 119/0403/20, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (надалі Головного управління) від 08 липня 2021 року (17786-18168/Б-02/8-2600/21), 18 травня 2020 року здійснено перерахунок належного позивачу щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці і нараховано 151 869,5 грн. щомісячних виплат, що дорівнює 68% суддівської винагороди, яка за довідкою Апеляційного суду м. Києва складає 223 337,50 грн.

Таке нарахування встановлено, виходячи зі стажу роботи позивача на посаді судді, який, на думку відповідача, дорівнює 29 років 3 міс. 22 дні.

Позивач не погодився з таким рішенням і подав декілька заяв до Головного управління через Веб-портал Пенсійного фонду України, а саме: 26 липня 2021 року, 02 серпня 2021 року, 03 серпня 2021 року, в яких зазначив про неправильний перерахунок довічного грошового утримання і просив уточнити стаж роботи на посаді судді, який складає 33 роки 5 міс. 6 днів, звертаючи увагу на те, що відповідач не врахував до стажу роботи, який надає право на отримання довічного грошового утримання, половину строку навчання на денному відділенні у вищому юридичному закладі 2 роки та час проходження строкової військової служби 2 роки.

Крім того, позивач просив відновити обсяг прав і залишити встановлений раніше, ще в грудні 2010, порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суддівської винагороди, посилаючись на ч. 1 ст. 55, ч. 1 ст. 126 Конституції України та рішення Конституційного суду України з цих питань, зокрема, №3-рп/2013, №4-рп/2016.

Листами від 08 липня 2021 року, 19 серпня 2021 року відповідач відмовив враховувати до стажу роботи строк навчання у виші і строк військової служби, здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, відповідно до стажу роботи понад 33 роки та поновити обсяг прав щодо збереження раніше встановленого порядку нарахування щомісячного довічного грошового утримання розмірі 90 % від суддівської винагороди працюючого судді, посилаючись на частину 3 ст. 142 і абз. 2 п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про статус суддів» №1402, оскільки за цим Законом щомісячне грошове утримання судді у відставці встановлено у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди і може буди збільшено на 2 відсотки за кожний рік роботи посаді судді. Перерахунок грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітної плати працюючого судді ставить діючих суддів у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом № 2453-V1, та до спірних правовідносин застосуванню підлягають норми одного Закону, а не вибірково різних законів. Стосовно обчислення стажу судді з урахуванням періодів роботи половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті у Харківському юридичному інституті та період проходження строкової військової служби, ГУ ПФУ зазначило, що дані посади не передбачені чинним законодавством щодо включення обчислення стажу для визначення розміру грошового утримання судді у відставці.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду за даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд зважає на наступне.

Оскільки в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивач апеляційну скаргу не подавав, то рішення суду першої інстанції переглядається на підставі ч.1 статті 308 КАС України лише в частині задоволених позовних вимог, а саме щодо зарахування до стажу роботи на посаді судді календарного періоду проходження строкової військової служби 2 роки та половини строку навчання на денному відділенні у Харківському юридичному інституті з 1977 по 1981 роки.

Так, постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 серпня 2012 року у справі № 2604/16245/12 (2-а/2604/702/12) за позовом ОСОБА_1 органу Пенсійного фонду, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2013 року, встановлено, що позивач має стаж роботи на посаді судді 33 роки 5 місяців 6 днів, що включає строкову службу 2 роки і половину часу навчання на денному відділенні ВНЗ.

Відповідно до ч. 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у, зокрема, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, враховуючи що у вищезгаданій справі та у даній справі беруть участь ті самі особи (з урахуванням правонаступництва органів ПФУ), обставини того, що позивач має зазначений стаж, не можуть ставитись під сумнів та підлягають врахуванню відповідача в порядку виконання абзацу 4 пункту 34 розділу XII Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (в редакції Закону України від 21 грудня 2016 року N 1798-VIII), відповідно до якої судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Відтак, позовні вимоги позивача, що стосуються обчислення стажу та його врахування з боку ГУ ПФУ, є законними та обґрунтованими і позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо встановлення конкретного відсоткового розміру грошового утримання, то, як вірно зазначено судом першої інстанції, воно є похідним від виконання ГУ ПФУ на підставі цього рішення суду обов`язку щодо врахування стажу роботи позивача на посаді судді (більше 33 років). Відповідно, після врахування ГУ ПФУ належного стажу, конкретний розмір підлягає визначенню з урахуванням вимог частини 3 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII.

Окремо колегія суддів зауважує, що в апеляційній скарзі відповідач жодним чином не вказує на те, у чому полягає порушення судом першої інстанції норм процесуального права та/або неправильне застосування норм матеріального права. Зміст апеляційної скарги не розкриває суть порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскільки скаржником не зазначено, яку саме нopмv порушено, у чому полягає таке порушення та чи є таке порушення підставою для скасування рішення.

Так, відповідно до п. 6 ч. 2 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України в апеляційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.

Натомість, в апеляційній скарзі лише продубльовано зміст відзиву на позов щодо того, що перерахунок грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітної плати працюючого судді ставить діючих суддів у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом №2453-УІ. При цьому, відповідач не зазначив жодних доводів, які б вказували на неможливість врахування висновків попередніх судів щодо стажу позивача, який надає право на отримання та перерахунок довічного грошового утримання.

В той же час, всі аргументи Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, зазначені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, їм була надана належна правова оцінка. Жодних інших аргументів, відмінних від заявлених в суді першої інстанції, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у апеляційній скарзі не зазначено.

За таких обставин, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Отже, при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2022 року - залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 14 червня 2022 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Н.М. Єгорова

Я.М. Собків