Справа № 120/15291/21-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2022-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 червня 2022 р. Справа №120/15291/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Райгородської сільської ради Немирівського району Вінницької області про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернувся їх представник до Райгородської сільської ради.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивачів зазначив, що за результатами розгляду клопотань ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про надання дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок площею по 2 га кожному (кадастровий номер ділянки :02:001:0205) для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території села Нижча Кропивна, відповідач своїми рішеннями від 19 травня 2021 року №636 та №637 відмовив у наданні таких дозволів.

Вважаючи такі рішення Райгородської сільської ради протиправними, представник позивачів звернувся до суду із цим позовом з вимогами визнати протиправними та скасувати рішення про відмову в наданні позивачам дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок площею по 2 га кожному (кадастровий номер ділянки :02:001:0205) для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території села Нижча Кропивна, а також зобов`язати відповідача повторно розглянути клопотання позивачів та прийняти рішення про надання таких дозволів.

Ухвалою від 15 листопада 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою витребувано у Райгородської сільської ради належним чином засвідчену копію висновку постійної комісії Райгородської сільської ради з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток історичного середовища та благоустрою, на який міститься посилання у рішеннях, які оскаржуються.

09 грудня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що підставою для відмови у наданні дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок слугувало те, що такі ділянки розподілені між жителями Райгородської територіальної громади та перебувають в їх користуванні, що підтверджується долученими до відзиву рішеннями Райгородської сільської ради. Водночас, земельним законодавством встановлено заборону надавати земельну ділянку у власність, якщо така перебуває у користуванні або у власності іншої особи. За наведених обставин представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Разом із відзивом на позов подано витребуваний судом доказ.

15 грудня 2021 року представником позивачів до суду подано відповідь на відзив, у якій додатково наведені мотиви для задоволення позовних вимог. Також у відповіді на відзив представник позивачів просив витребувати у відповідача додаткові докази.

28 грудня 2021 року в порядку статті 164 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем подано заперечення щодо наведених представником позивача у відповіді на відзив пояснень.

Ухвалою суду від 10 червня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивачів про витребування доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

14 квітня 2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до Райгородської сільської ради із заявами про надання дозволів на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0205 для ведення особистого селянського господарства.

До клопотань долучені документи, передбачені частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України, зокрема й графічні матеріали із зазначенням місця розташування бажаних земельних ділянок, копії паспортних документів заявників.

Рішеннями 12 сесії 8 скликання Райгородської сільської ради №636 та №637 від 19 травня 2021 року заявникам відмовлено у наданні дозволів на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з посиланням на висновок постійної комісії сільської ради з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток історичного середовища та благоустрою.

Водночас, відповідно до витягу з протоколу №6 засідання постійної комісії Райгородської сільської ради з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток історичного середовища та благоустрою вирішено рекомендувати сільській раді відмовити у наданні земельних ділянок у власність площею по 2 гектари ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зв`язку із тим, що дані земельні ділянки знаходяться у користуванні жителів села Райгород.

Із долучених до відзиву рішень 12 сесії 8 скликання Райгородської сільської ради від 19 травня 2021 року слідує, що іншим громадянам надано дозволи на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, на яку претендують позивачі.

Надаючи правову оцінку рішенням, що оскаржуються, суд зважає на таке.

Згідно із частиною 1 статті 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

За приписами частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Отже, законом гарантовано право громадян України на безоплатне набуття у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, однак не більше ніж 2,0 гектара.

Водночас, порядок набуття права на землю визначається главою 19 розділу IV Земельного кодексу України.

Так, згідно зі статтею 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульований положеннями статті 118 Земельного кодексу України. Зокрема, частиною шостою цієї статті визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини 7 статті 118 Земельного кодексу України орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України, а тому відмова у наданні відповідного дозволу на будь-яких інших підставах, які не передбачені даною нормою, суперечитиме вимогам земельного законодавства.

За приписами частини 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до положень частини 1 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад. Такі питання вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради (стаття 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Отже, орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, за результатами розгляду відповідного клопотання надає громадянину дозвіл на розроблення проекту землеустрою або ж відмовляє у наданні такого шляхом прийняття рішення, прийнятого на пленарному засіданні відповідної ради.

Із оскаржуваних рішень №636 та №637 від 19 травня 2021 року слідує, що підставою для відмови позивачам у наданні дозволів на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки слугувало те, що такі ділянки перебувають у користуванні жителів села Райгород.

Водночас, варто врахувати положення статті 125 Земельного кодексу України, згідно із якою право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Разом із тим, в силу приписів статті 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Однак, у адміністративній справі відсутні докази, які б підтверджували факт перебування земельних ділянок, які позивачі мають намір отримати у власність, у користуванні інших осіб, що оформлене відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

При цьому, долучені до відзиву на позовну заяву рішення Райгородської сільської ради підтверджують лише факт надання іншим особам дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Разом із тим, отримання дозволу на виготовлення проекту землеустрою та виготовлення проекту землеустрою є стадіями єдиного процесу надання земельної ділянки у власність чи користування. Передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 Земельного кодексу України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. При цьому, отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою не означає позитивного рішення про надання її у власність (такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі №545/808/17, від 26 лютого 2019 року у справі №826/5737/16, від 17 квітня 2019 року у справі №461/8315/17 та ряду інших).

Отже, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою не змінює правовий режим земельних ділянок та не дає підстав для висновку, що такі земельні ділянки не є вільними.

За таких обставин рішення, що оскаржуються, є протиправними та підлягають скасуванню, а тому в цій частині позовні вимоги слід задовольнити.

Що ж стосується вимоги зобов`язального характеру, то таку належить задовольнити шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяви позивачів про надання відповідних дозволів, на чому наполягає представник позивачів у позові.

Водночас, позовна вимога щодо зобов`язання відповідача надати позивачам дозволи на розроблення технічної документації із землеустрою не може бути задоволеною, адже, на переконання суду, задоволення вимоги про зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідні заяви виключає можливість одночасного задоволення й вимоги про зобов`язання сільську раду надати дозволи на розроблення технічної документації із землеустрою. Такі висновки ґрунтуються на тому, що в ході розгляду заяв про надання дозволів на розроблення технічної документації із землеустрою компетентний орган в силу положень частини 7 статті 118 ЗК України вправі як надати такі дозволи, так і відмовити у їх наданні, що свідчить про наявність дискреції у діях суб`єкта владних повноважень, що обмежує суд одночасно зобов`язати відповідача розглянути клопотання та надати при цьому відповідний дозвіл.

Відтак, позовна вимога щодо зобов`язання відповідача надати дозволи на розроблення технічної документації із землеустрою задоволенню не підлягає.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані представником позивачів, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачами при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі по 908 гривень, що підтверджується квитанціями від 08 листопада 2021 року.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак, з огляду на те, що позивачами при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір в розмірі по 908 гривень кожним, а тому на їх користь слід стягнути по 454 гривень за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Визначаючись з приводу розміру судових витрат, які належить стягнути на користь позивача, суд зважає на те, що позивачі звернулися до суду з позовними вимогами, які співвідносяться між собою як основна та похідна, сплативши при цьому судовий збір в розмірі по 908 гривень як за звернення до суду з позовом з однією немайновою вимогою.

А тому, задовольняючи позов частково, суд вважає, що половина від суми сплаченого судового збору і є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Райгородської сільської ради від 19 травня 2021 року №636 щодо відмови у наданні ОСОБА_2 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0205.

Зобов`язати Райгородську сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 14 квітня 2021 року про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0205.

Визнати протиправним та скасувати рішення Райгородської сільської ради від 19 травня 2021 року №637 щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0205.

Зобов`язати Райгородську сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 квітня 2021 року про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0205.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Райгородської сільської ради витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Райгородської сільської ради витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивачі:

ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 )

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 )

Відповідач: Райгородська сільська рада (місцезнаходження:22880, Вінницька обл., Немирівський р-н, с. Райгород, вул. Миру, буд. 16; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 04327376)

Повний текст рішення суду складено 13.06.2022

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович