Справа № 288/694/22
Суддя: Рудник М. І.
Дата ухвалення: 2022-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 288/694/22
Провадження № 2-а/288/12/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

за участю секретаря судових засідань - Колодяжної Н.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Клименка Олександра Сергійовича, Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Клименка Олександра Сергійовича (далі відповідач-1), Головного управління Національної поліції в Житомирській області (далі відповідач -2) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому вказує, що 11 травня 2022 року відповідачем поліцейським Клименко О.С. було винесено постанову серії БАБ № 159402 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою на нього було накладено адміністративне стягнення за скоєння адміністративних правопорушень за ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 гривень, за те, що він 11 травня 2022 року о 18.18 годині в смт. Попільня по вулиці Героїв Майдану, керував автомобілем марки «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 та здійснив поворот ліворуч з автодороги Попільня Сквира при забороненому дорожньому знаку 3.23 «Поворот ліворуч заборонено». Також зазначено, що він керував вказаним автомобілем при цьому не мав права керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 а ПДР України, та не мав страховий поліс.

Позивач зазначає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, виходячи з наступного.

Позивача було зупинено працівниками поліції та на їх вимогу він надав їм посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та свій паспорт. Строк дії його посвідчення водія сплинув 28 лютого 2022 року, через що поліцейський зауважив, що він не має права керувати транспортним засобом.

ОСОБА_1 вказує, що його посвідчення водія видано вперше 28.02.2020 року строком на два роки, тобто до 28.02.2022 року.

Проте, 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні ведено режим воєнного стану, який Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, з 25 квітня 2022 року продовжено строком на 30 діб.

Урядом затверджена постанова КМУ від 28 лютого 2022 року № 165 «Деякі питання реалізації прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб», якою зупинено строки надання адміністративних послуг суб`єктами їх надання та строки видачі дозвільними органами документів дозвільного характеру на час воєнного стану в Україні.

Згідно вказаної постанови КМУ, установлено, що у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану: особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився.

Отже, документи, а саме: посвідчення водія, свідоцтва про реєстрації, термін дії яких закінчився в період воєнного стану, продовжують діяти на всій території України.

Також в постанові вказано, що позивач керував транспортним засобом та не мав страховий поліс, що передбачено ч. 1 ст. 126 КУпАП, проте дана стаття носить бланкетний характер, і тому має бути посилання на конкретний нормативно правовий акт, яким встановлюються відповідні правила. Проте працівниками поліції в постанові не зазначено який саме пункт ПДР України було порушено позивачем в даному випадку, що позбавило його права на належний захист.

Крім того, щодо здійснення повороту ліворуч з автодороги Попільня Сквира при забороненому дорожньому знаку 3.23 «Поворот ліворуч заборонено», чим порушив п. 1. ст. 122 КУпАП, позивач вказує, що даний дорожній знак не відповідає вимогам національного стандарту, оскільки він не є чітким, не освітлений у темну пору року. Тобто даний дорожній знак не відповідає вимогам п. 8.2-1 ПДР України. Також не вказано, який саме пункт ПДР України було порушено позивачем, за який передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач вважає, що правила дорожнього руху він не порушував, поліцейським не надано належних та допустимих доказів порушення позивачем правил дорожнього руху, вказані в постанові факти не відповідають дійсності.

На підставі вищевикладеного, позивач просить постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 159402 від 11 травня 2022 року відносно нього про притягнення за ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати та провадження по справі закрити за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ухвали суду від 18 травня 2022 року по справі відкрито провадження за правилами глави 10 КАС України, у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач поліцейський СРПП ВП № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Клименко Олександр Сергійович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином згідно розносної книги місцевої кореспонденції Попільнянського районного суду Житомирської області від 27 травня 2022 року за № 663.

Представник відповідача ГУ НП в Житомирській області в судове засідання не з`явилась, 31 травня 2022 року через канцелярію суду надала відзив на позовну заяву з додатками /а.с.32-38/, в якому просить розгляд справи здійснювати без участі їх представника та у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Частина 1 статті 205 КАС України визначає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно норм частини 3 статті 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надійшло, відповідно до положень частини 5 статті 262 КАС України, тому суд з власної ініціативи розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши позовну заяву та письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, відзив на позовну заяву, оглянувши відеодиск, дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законом України.

Згідно статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В силу частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є, справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що поліцейським СРПП № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Клименко Олександром Сергійовичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 159402, відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 11 травня 2022 року о 18.18 годині на вулиці Героїв Майдану в смт. Попільня керував транспортним засобом марки «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не мав права керування таким транспортним засобом, чим порушив пункт 2.1 а ПДР України, був відсутній страховий поліс та здійснив поворот ліворуч з автодороги Попільня- Сквира при забороненому знаку 3.23.

Відповідно до пункту 4 Розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених частиною 2 статті 126, частиною 1 статті 126, частиною 1 статті 122 КУпАП.

Пунктом 2 Розділу ІІІ Інструкції визначено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 2 статті 126, частиною 1 статті 126, частиною 1 статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Вказане підтверджується також нормами статті 276 КУпАП.

Згідно статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Зазначена норма права вказує на те, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена частиною 2 статті 126, частиною 1 статті 126, частиною 1 статті 122 КУпАП виноситься на місці вчинення правопорушення. А відтак не потребує додаткового роз`яснення про час та місце розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими Розділом ІV КУпАП.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи наведених останнім доводів.

Частиною 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

До компетенції органів Національної поліції відповідно до ст. 222 КУпАП віднесено розгляд справи, передбачених частиною 1 статті 122 та частинами 1, 2 статті 126 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 року № 3353-XII "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліції», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно частини 2 статті 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності вказується на порушення ним п. 2.1 а ПДР України.

Згідно п. 2.1 а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: a) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Як вбачається з посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , його строк дії з 28.02.2020 року по 28.02.2022 року.

Проте, як вбачається з Постанови КМУ від 03 березня 2022 року № 184 «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами», вирішено установити, що у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану: 1) особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився.

Отже, документи, а саме: посвідчення водія, термін дії який закінчився в період воєнного стану, продовжують діяти на всій території України.

Відповідно до частини 1 статті 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно частини 1 статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Проте, диспозиція ч. 1 ст. 126 та ч. 1 ст. 122 КУпАП носить бланкетний характер, і тому має бути посилання на конкретний нормативно правовий акт, за який передбачена відповідальність по вказаним статтям.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 в постанові про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 не зазначив, який саме пункт ПДР України було порушено відповідачем при порушенні ч. 1 ст. 126 та ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В постанові про накладення адміністративного стягнення відносно позивача також вказано, що ОСОБА_1 здійснив поворот ліворуч при дії дорожнього знаку 3.23.

Дорожній знак 3.23 «Поворот ліворуч заборонено». Забороняється поворот ліворуч транспортних засобів. При цьому розворот дозволяється.

Позивач в позовній заяві зазначає, що даний дорожній знак не відповідає вимогам національного стандарту, оскільки даний знак не є чітким, не освітлений у темну пору доби і тому даний дорожній знак не відповідає вимогам 8.2-1 ПДР України, а саме: Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам Державного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Проте доказів того, що позивач здійснив поворот ліворуч при дії дорожнього знаку 3.23 суду не надано, відзив на позовну заяву та відеодиск, наданий відповідачами, також не містить даних доказів.

Згідно пункту 9 частини 1 статті 31 Закону України «Про Національну поліцію», одним із превентивних поліцейських заходів є застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

В постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено, що проводилась відеофіксація на боді камеру.

В судовому засіданні оглянуто диск із записом події, яка відбулась 11 травня 2022 року, по факту вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП, з якого вбачається, що працівники поліції та позивач перебувають в салоні службового автомобіля, працівник поліції складає відносно ОСОБА_1 постанову, та надає її позивачу на підпис.

Отже, суд оглянувши вказаний відеозапис, приходить до висновку, що дане відео доказів того, що ОСОБА_1 порушив ПДР України не містить.

Відповідно до статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Частиною першою статті 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: частина 2 статті 126, частина 1 статті 126, частиною 1 статті 122 КУпАП.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення регулюється розділом 4 КУпАП.

Згідно пунктів 9, 10 Розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Однак, у матеріалах справи про адміністративні правопорушення відсутні будь-які докази провини правопорушника, окрім копії постанови про адміністративне правопорушення та відеодиску, який доказів порушення правил дорожнього руху позивачем не містить, що розцінюється судом як односторонність та неповнота при складанні вищевказаної постанови.

Суб`єкт владних повноважень - відповідач у справі зобов`язаний подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, незалежно від того, на чию користь вони можуть бути використані на користь відповідача чи навіть позивача.

Про це мало бути відомо відповідачам, так як позивачем в позовній заяві, яка направлена відповідачам і яку вони отримали, було не визнано свою вину в порушеннях ПДР України і викладено мотиви такої незгоди. Однак відповідачі, отримавши повістку в суд і матеріали адміністративного позову і ознайомившись з їх змістом, не з`явились в суд і не довели свою правомірність, а тому суд вважає, що відповідачі при такій своїй поведінці погодились з вимогами позивача. Будь-яких інших доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано.

Також у оскаржуваній постанові про адміністративні правопорушення не зазначено, які саме наявні докази вини у скоєнні позивачем адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 126, частиною 2 статті 126, частиною 1 статті 122 КУпАП.

Так доказами вчинення позивачем адміністративних правопорушень є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху та відеодиск.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові, а даний відеодиск доказів провини позивача не містить.

Відповідачем ГУ НП в Житомирській області надано відзив на позовну заяву з додатком фотознімком /а.с. 38/, проте даний фотознімок не містить доказів того, що позивач здійснив поворот ліворуч при дії дорожнього знаку 3.23.

Отже, оскаржувана постанова від 11 травня 2022 року про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126, частиною 2 статті 126, частиною 1 статті 122 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана: по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а по-друге, відповідно до ст. 252 КУпАП дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відтак, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року (справа № 357/10134/17 - К/9901/32368/18).

Як свідчать матеріали справи, при винесенні постанови в справі про адміністративні правопорушення працівником поліції не були з`ясовані ці обставини.

Крім того, відповідно до статті 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку щодо недоведеності відповідачами, всупереч приписам КАС України, правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відсутності доказів, щодо вчинення позивачем адміністративних правопорушень, у зв`язку з чим оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Вина позивача ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень ґрунтується виключно на даних з постанови у справі про адміністративне правопорушення, факт вчинення якого заперечується самим позивачем.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів показаннями свідків.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, суд прийшов до висновку, що виносячи оскаржувану постанову відповідач ОСОБА_3 в такий спосіб визначений законом не діяв, доказів на підтвердження того, що позивачем дійсно було порушено Правила дорожнього руху України та в його діях міститься склад адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена нормами частини 1 статті 126, частини 2 статті 126, частини 1 статті 122 КУпАП до суду не надав.

Таким чином, викладені вище обставини у їх системному зв`язку свідчать, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а позовна заява задоволенню.

Згідно частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 19, 55 Конституції України; Законом України «Про Національну поліцію»; статтями 122, 126, 245, 246, 251, 268, 278, 280, 283, 284 КУпАП; статтями 2, 5, 7, 9, 72, 77, 80, 90, 139, 205, 229, 241-246, 250, 251, 255, 257, 268, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Клименка Олександра Сергійовича, Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 159402 від 11 травня 2022 року, винесену поліцейським сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Клименко Олександром Сергійовичем, про застосування до ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 126, частиною 2 статті 126, частиною 1 статті 122 КУпАП, адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень 00 копійок.

Провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126, частиною 2 статті 126, частиною 1 статті 122 КУпАП - закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Житомирській області (10008, місто Житомир, вулиця Старий Бульвар, 5/37, Код ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_1 , судовий збір в сумі 496 гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду. У разі проголошення у судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частин судового рішення (скорочене рішення) суд повідомляє, коли буде складено повне судове рішення.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник