Справа № 640/30449/21
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2022-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого суддіЧерпіцької Л.Т.,
суддівПилипенко О.Є.,
Собківа Я.М.,
за участі секретаря Висоцького А.М.

представника позивача Оліфер Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Лановенко Людмили Олегівни на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від "31" січня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Лановенко Людмили Олегівни про визнання протиправною та скасування постанови ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила:

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 13.07.2021 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження в розмірі 10 977,01 грн. в межах виконавчого провадження №59607952;

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 11.10.2021 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 10 977,01 грн. в межах виконавчого провадження №59607952.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила про протиправність постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, оскільки відповідачем неправомірно включено мінімальні витрати до додаткових, як наслідок, підлягає скасуванню також постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від "31" січня 2022 р. позов задоволено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що приватний виконавець відніс до додаткових витрат мінімальні витрати виконавчого провадження, зокрема, такий їх різновид, як витрати, пов`язані з винесенням постанов, що прямо заборонено вимогами Інструкції № 512/5. Щодо понесення приватним виконавцем таких додаткових витрат як транспорті витрати на доставку процесуальних документів та оплата за проведення оцінки описаного та арештованого майна, суд вказав, що відповідач, на якого покладено обов`язок доказування, не надав матеріалів виконавчого провадження №59607952, як і не надав жодних доказів, які б слугували підставою для вказаних додаткових витрат. Тому, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність оскаржуваної постанови від 13.07.2021 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження в розмірі 10 977,01 грн та наявність правових підстав для її скасування. Відповідно, суд задовольнив позовну вимогу про скасування постанови від 11.10.2021 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 10 977,01 грн.

Відповідач, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник посилається на те, що суд першої інстанції не встановив, що станом на момент відкриття виконавчого провадження № 59607952 (23.07.2019) не було впроваджено інституту мінімальних витрат виконавчого провадження, тому 13.07.2021, керуючись ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до п. 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, приватним виконавцем ухвалена постанова про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, до складу яких було включено понесені приватним виконавцем мінімальні витрати. Додаткові витрати підтверджуються розпорядженням приватного виконавця від 41.07.2021, копією рахунку № ПП «ОККО БІЗНЕС КОНТРАКТ» від 10.10.2019 та копією платіжного доручення № 714 від 10.10.2019.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів скаржника і правильності висновків суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні у відповідача перебувало виконавче провадження №59607952, яке відкрите 23.07.2019, про стягнення з позивача на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості зі сплати процентів за користування кредитними коштами.

13.07.2021 відповідачем в межах виконавчого провадження №59607952 ухвалено постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження.

Вказана постанова стала підставою для ухвалення відповідачем 11.10.2021 постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 10 977,01 грн, у зв`язку з поверненням виконавчого документу стягувачу.

Позивач вважаючи зазначені постанови протиправними, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає таке.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пунктів 3, 5 ч. 1 статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих написів нотаріусів та постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Згідно з частинами першою, другою статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Законом №1403-VIII визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

Частиною першою статті 42 Закону №1404-VIII передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до частин 2, 3 статті 42 Закону №1404-VIII витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Частиною 4 статті 42 Закону №1404-VIII визначено, що на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція №512/5 в редакції, чинній станом на час ухвалення постанови про визначення додаткових витрат виконавчого провадження).

Пунктом 2 розділу VI Інструкції №512/5 передбачено, що витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Якщо у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа витрати виконавчого провадження, які здійснювалися приватним виконавцем за рахунок власних коштів, не були стягнуті, приватний виконавець за потреби виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом та цією Інструкцією.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5 «Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за №1300/29430, затверджені види та розміри витрат виконавчого провадження.

Відповідно до розділу І «Види витрат виконавчого провадження» до видів та розмірів витрат виконавчого провадження, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5, належать: 1. Виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари. 2. Пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку. 3. Послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій: експертів, спеціалістів; зберігачів; перекладачів; суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій. 4. Послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум. 5. Проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини. 6. Послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці. 7. Банківські послуги при операціях з іноземною валютою. 8. Сплата судового збору. 9. Плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження», плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження. 10. Інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Згідно розділу ІІ «Розміри витрат виконавчого провадження» до видів та розмірів витрат виконавчого провадження, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5, визначено: 1. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах. Розміри витрат за транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці визначаються наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Міністерства фінансів України від 10 жовтня 2013 року № 967/1218/869 «Про затвердження розмірів плат за транспортування і зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів на спеціальних майданчиках (стоянках)», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2013 року за № 1887/24419. 2. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта». 3. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 5 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості розшукових дій, визначених законодавством. 4. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 8 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до ставок судового збору, затвердженого Законом України «Про судовий збір». 5. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 9 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до встановленого Міністерством юстиції України розміру оплати. 6. Відповідні структурні підрозділи (спеціалісти) Міністерства юстиції України, головних територіальних управлінь юстиції, що відповідають за закупівлю товарів і послуг, протягом п`яти робочих днів з дати укладання договору про закупівлю товарів і послуг, визначених пунктами 1, 2, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, повідомляють Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції та відділи державної виконавчої служби про вартість закупівлі одиниці товару і послуги. На підставі наданої інформації державний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження.

З аналізу викладеного вбачається, що чинним законодавством визначені різновиди витрат виконавчого провадження, до яких належать мінімальні та додаткові види витрат виконавчого провадження. Водночас до додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені вимогами Інструкції №512/5 як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Як свідчать матеріали справи, 13.07.2021 відповідачем в межах виконавчого провадження №59607952 з виконання виконавчого листа №2/756/363/16, виданого 06.02.2019 Оболонським районним судом м. Києва, ухвалено постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження.

Так, підставою для прийняття оскаржуваної постанови, як вбачається з її змісту, слугували понесені відповідачем додаткові витрати виконавчого провадження пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, щодо забезпечення примусового виконання рішень, зокрема, плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження, виготовлення постанов та супровідних листів до них, документів виконавчого провадження (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари), пересилання постанов та документів виконавчого провадження (конверти, знаки поштової оплати (марки) та інші.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що приватним виконавцем до додаткових витрат віднесено мінімальні витрати виконавчого провадження, зокрема, такий їх різновид як витрати, пов`язані з винесенням постанов, за користування автоматизованою системою виконавчого провадження, що прямо заборонено вимогами Інструкції № 512/5.

Аргумент скаржника про те, що на момент відкриття виконавчого провадження № 59607952 (23.07.2019) не було впроваджено інституту мінімальних витрат виконавчого провадження, тому 13.07.2021, керуючись п. 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, до додаткових витрат виконавчого провадження включені мінімальні витрати, колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що приватний виконавець зобов`язаний застосовувати законодавство, чинне на час вчинення відповідної процесуальної дії. Якщо у подальшому норма права була змінена шляхом розширення правомочностей суб`єкта публічного права або шляхом запровадження інших (додаткових) норм права, то така норма права не може бути застосована приватним виконавцем до правовідносин, які виникли до набрання чинності змін у законі або іншому нормативно-правовому акті, якщо про це прямо не передбачено перехідними або прикінцевими положеннями нормативно-правового акту.

Також підставою для понесення відповідачем додаткових витрат слугувати транспорті витрати на доставку процесуальних документів в сумі 559,90 грн та оплата за проведення оцінки описаного та арештованого майна 8000,00 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що додаткові витрати у виконавчому провадженні у розмірі 559,90 грн на транспорті витрати щодо доставки процесуальних документів визначені необґрунтовано, оскільки не підтверджені належними доказами про здійснення витрат саме у виконавчому провадженні №59607952.

Так, надані до суду першої інстанції копії рахунку № ПП «ОККО БІЗНЕС КОНТРАКТ» від 10.10.2019 та платіжного доручення № 714 від 10.10.2019 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ці докази не прив`язані до конкретної події, адже купівля дизельного полива (10.10.2019) на суму 4366,40 грн не співпадає з датою винесення оскаржуваної постанови (13.07.2021).

Крім того, зазначені документи не містять конкретизації проведених виконавчих дій саме у ВП №59607952.

Щодо понесення відповідачем додаткових витрат на оплату за проведення оцінки описаного та арештованого майна 8000,00 грн, колегія суддів зазначає таке.

Згідно зі статтею 20 Закону № 1404-VIII для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Експерт, спеціаліст і суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання мають право на винагороду за надані ними послуги.

Винагорода та інші витрати, пов`язані з проведенням експертизи, наданням висновку спеціаліста або звіту суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, належать до витрат виконавчого провадження.

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що з метою примусового виконання рішень виконавець зобов`язаний вживати визначених Законом № 1404-VIII заходів, в тому числі залучати спеціаліста для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань. При цьому, винагорода за надані послуги спеціалістом належать до витрат виконавчого провадження та підлягають стягненню з боржника.

Як встановлено з інформації про виконавче провадження, з метою примусового виконання рішення суду приватним виконавцем в межах виконавчого провадження № 59607952 ухвалена постанова від 07.11.2019 про призначення суб`єкта оціночної діяльності (а.с.23).

Згідно з розпорядженням № 59607952 приватного виконавця сума в розмірі 8000,00 грн. віднесена до витрат виконавчого провадження у зв`язку з проведенням оцінки майна (а.с. 62).

Платіжне доручення № 942 від 07.11.2019 свідчить про оплату приватним виконавцем 8000,00 грн за проведення оцінки майна у ВП № 59607952 (а.с. 65).

Отже, колегія суддів вважає, що вказана сума витрат обґрунтовано визначена приватним виконавцем для боржника як додаткові витрати виконавчого провадження.

Тож, оскаржувана постанова приватного виконавця від 13.07.2021 є правомірною та прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, лише в частині визначення приватним виконавцем додаткових витрат у сумі 8000,00 грн.

Відповідно, необґрунтованим є висновок суду першої інстанції про ненадання відповідачем матеріалів виконавчого провадження №59607952 і жодних доказів, які б слугували підставою для додаткових витрат в сумі 10997,01 грн.

З огляду на викладене, постанова приватного виконавця від 13.07.2021 підлягає скасуванню в частині визначення додаткових витрат виконавчого провадження у розмірі 2977,01 грн.

Що стосується позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови від 11.10.2021 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 10 977,01 грн, колегія суддів зазначає, що постанова від 11.10.2021 ухвалена за результатами прийняття приватним виконавцем постанови від 13.07.2021, тобто вказані постанови пов`язані між собою, зокрема сумою витрат виконавчого провадження, тому постанова від 11.10.2021 підлягає скасуванню в частині стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 2977,01 грн.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права під час вирішення справи, то оскаржуване рішення підлягає зміні з викладенням резолютивної частини рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що за наслідкам апеляційного розгляду справи суд апеляційної інстанції частково задовольнив позовні вимоги то сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню в сумі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Лановенко Людмили Олегівни задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від "31" січня 2022 р. змінити, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни від 13.07.2021 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження в розмірі 2977,01 грн в межах виконавчого провадження №59607952.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни від 11.10.2021 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 2977,01 грн в межах виконавчого провадження №59607952.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн за рахунок приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни».

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддяЛ.Т. Черпіцька
СуддіО.Є. Пилипенко
Я.М. Собків