Справа № 534/133/22
Суддя: Солоха О. В.
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 534/133/22

Провадження № 2-а/534/20/22

15 червня 2022 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Солохи О.В.,

за участі секретаря судового засідання Гончар С.Т.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби з безпеки на транспорті про визнання нечинною постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 30.12.2021 серії ВМ № 00005154 винесену провідним фахівцем відділу цифрової трансформації та інформаційно-технічного забезпечення Департаменту аналітики та цифровізації Соколюком Л.М. про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Позов обґрунтовує тим, що згідно вказаної постанови 24.12.2021 о 02 год. 32 хв. за адресою М-07, Київ - Ковель - Яготин, км 62+879 відповідальна особа допустила рух транспортного засобу МАН TGX 18.440, днз НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на строєні осі транспортного засобу на 6,4% (5,878 тон).

Позивач вважає постанову від 30.12.2021 № ВМ №00005154 необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам законодавства та підлягає скасуванню.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 11.02.2022 постановлено прийняти до розгляду та відкрити спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

23.05.2022 від відповідача на адресу суду надійшов відзив проти позову. Позов не визнає, з мотивів та обставин викладених у відзиві на позов.

01.06.2022 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач не погоджується з обставинами викладеними у відзиві на позовну заяву посилаючись на необґрунтованість відповідача щодо розрахунку відсоткового перевищення навантаження на строєні осі транспортного засобу. Позивач посилається на постанову КМУ «Про внесення змін до постанови КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306 і 27 червня 2007 року №879» від 09 лютого 2022 року № 105 якою внесені зміни до п.22.5 Правил дорожнього руху. Згідно якої відстань між строєними осями напівпричіпу-самоскиду SCHMITZ SKI 24 д.н.з. НОМЕР_2 становить 1310 мм, тобто 1,31 метри, отже максимально допустиме навантаження на строєні осі даного транспортного засобу при пересуванні автомобільними дорогами державного значення становить 24 тони, а не 22 як зазначає представник відповідача. Тим самим наголошує, що ст.58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Встановивши фактичні обставини справи та оцінивши досліджені письмові докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, а саме:

-24.12.2021 о 02 год. 32 хв. за адресою М-07, Київ - Ковель - Яготин, км 62+879, було зафіксовано транспортний засіб марки МАН TGX 18.440, державний номерний знак НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на строєні осі транспортного засобу на 6,4% (5,878 тон), чим скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.132 КУпАП. У зв`язку з чим на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17 000 грн. та складено постанову від 30.12.2021 серії ВМ № 00005154.

Відповідно до ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Зазначені рішення суб`єкта владних повноважень наразі є предметом оскарження.

Пунктом 1 ст.9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Суд наголошує, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами не погоджуючись з постановами про накладення на нього адміністративного стягнення з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність, що полягають у наступному:

-згідно автофіксації встановлено, що перевищення нормативних параметрів, передбачених п. 22.5 ПДР України допущено транспортним засобом, який складається з тягача та причіпу. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , є власником спеціалізованого вантажного сідлового тягача МАН TGX 18.440, днз НОМЕР_1 . Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , ОСОБА_2 є власником спеціалізованого напівпричіпу - самоскиду SCHMITZ ДНЗ НОМЕР_2 . У даному випадку оскаржувана постанова винесена відносно ОСОБА_1 , якому належить лише тягач, оскільки причіп належить іншій особі. Враховуючи, що власником причіпу є інша особа, постанова повинна була складена відносно цієї особи, як власника транспортного засобу;

-характеристика тягача є дуже поверхневою, не зазначено, що транспортний засіб є тягачем, вантажівкою, контейнеровозом тощо. Немає майже ніяких технічних характеристик, передбачених Інструкцією;

-зазначено лише про марку, модель та номерний знак тягача, а про причіп не сказано жодного слова;

-складенням постанови не у відповідності до Додатка № 1 до Наказу № 512;

-постанова містить «посилання в Інтернеті на веб-сайт, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент учинення правопорушення та постановою в електронній формі». Однак, за посиланням наведеним у постанові відсутня постанова в електронній формі (наявний тільки дуже скорочений варіант, який не містить майже ніяких фактичних даних), а також відеозапис транспортного засобу;

-згідно інформації на «Сервісі перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки на транспорті зафіксованих в автоматичному режимі», не можливо встановити тип транспортного засобу, повну масу транспортного засобу, фактичне навантаження на строєну вісь, застосовану при розрахунку перевищення похибку. Незрозуміло на основі чого уповноважена особа прийшла до висновку про перевищення навантаження на строєні осі транспортного засобу;

-не подано будь-яких доказів щодо вимірювання маси (ваги) транспортного засобу та доказів перевищення встановлених законодавством вагових норм під час руху великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами і відповідних висновків після проведення замірів, не обгрунтовано відповідність розміру процентного перевищення нормативного навантаження зазначеному розміру перевищення навантаження, визначеному у тоннах;

-постанова є необґрунтованою та такою, що винесена із порушенням ст.251 КУпАП.

Суд вказує, що пунктом 22.5 ПДР встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Стаття 132-1 КУпАП визначає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Частиною 2 ст.132-1 КУпАП визначено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами

Дія частини другої цієї статті поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Відповідно до «Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі», затвердженого п.2.п.16 постановою КМУ від 27.12.2019 №1174, посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядкована сукупність відомостей про транспортний засіб, відповідальну особу, визначену ст.14-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Відповідно до ст.14-3 КУпАП адміністративну відповідальність несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Таким чином, під час розгляду справи посадова особа Укртрансбезпеки використовує, зокрема, відомості з Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Суд також відхиляє доводи позивача про те, що в оскаржуваній постанові не зазначено всіх даних, які мають значення для розгляду справи з огляду на наступне.

Так, відповідно до п.п.16,17 Порядку №1174 у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги. Рішення посадової особи Укртрансбезпеки, прийняті під час розгляду справ про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, підтверджуються шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки із використанням засобів кваліфікованого електронного підпису, що мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання.

Згідно ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Вказані докази містяться на офіційному веб-сайті Укртрансбезпеки у мережі Інтернет за наступними посиланнями відносно оскаржуваної постанови https://win.dsdt.gov.ua/r/a/BM00005154.

Суд звертає увагу, що фіксація адміністративного правопорушення була здійснена приладом автоматичним для зважування дорожніх дорожніх ТЗ у русі типу: інформаційно-телекомунікаційна система (ІТС). Автоматизована система зважування ТЗ в русі (WIM). Підсистема вагового контролю ТЗ.

Суд наголошує, що технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідають вимогам Технічним регламентам засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою КМУ від 24.02.2016 № 163 на підтвердження чого відповідачем додано до відзиву копію сертифікату перевірки типу, копію сертифікату відповідності, а також копію експертного висновку.

Відповідач також зазначив, що на час вчинення позивачем адміністративних правопорушень балансоутримувачем (Укравтодором) інформація про збої в системі не надавалась, це свідчить про те, що доводи позивача, щодо некоректного надходження даних з автоматизованого пункту є необґрунтованими.

Суд погоджується з наведеними у відзиві математичними розрахунками відповідача та вважає, що математичні розрахунки позивача не спростовують факт наявності події та складу адміністративного правопорушення за ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Щодо необґрунтованості розрахунків відсоткового перевищення навантаження на строєні осі транспортного засобу зазначених позивачем у відповіді на відзив, то судом наголошується, що адміністративне правопорушення позивачем вчинено 24.12.2021, а розглянуто суб`єктом владних повноважень справу про адміністративне правопорушення 30.12.2022. Натомість зміни, на які посилається позивач, до п.22.5 Правил дорожнього руху внесено 09.02.2022, тобто після вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

У контексті зазначеного, судом вказується, що відповідно приписів ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

З урахуванням наведених позицій законодавства суд зазначає, що твердження позивача про зворотню в часі дію нормативно-правового акту щодо пом`якшення або скасування відповідальності ОСОБА_1 є помилковими та самостійно неспроможними, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення та притягнення останнього до відповідальності відбувся до 09.02.2022, наразі ж в суді перевіряється правомірність та законність рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Враховуючи вищенаведені положення закону, суд приходить до висновку, що зміст оскаржуваної постанови відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, а тому помилковими є доводи позивача про те, що в оскаржуваній постанові відсутній необхідний обсяг інформації, оскільки вимоги до змісту постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, визначені законодавцем та закріплені в п.17 Порядку №1174, а також ст.283 КУпАП.

Відповідно до п.12.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Законодавством не передбачено можливості звільнення від відповідальності за порушення нормативних параметрів транспортних засобів, що визначені в п.22.5 ПДР України, під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у випадку переміщення вантажу.

Таким чином, з метою збереження автомобільних доріг від руйнування через значні навантаження на дорожнє покриття, встановлено заборону перевезення подільних вантажів транспортними засобами та їх составами, що перевищують вказані параметри фактичної маси та навантаження на вісь (осі). У разі перевезення подільних вантажів вагові параметри не повинні перевищувати вищезазначені межі, а якщо останні мають більші значення, то видача дозволів на участь у дорожньому расі транспортних засобів, вагові та габаритні параметри яких перевищують нормативні, також не допускається.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно п.7 Положення Укртрансбезпека для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема: використовувати у своїй діяльності транспортні засоби, зокрема спеціалізовані, та засоби вимірювальної техніки; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі.

Таким чином Укртрансбезпека з метою забезпечення виконання покладених на неї законодавством завдань, зокрема в частині здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, має право: проводити рейдові перевірки (перевірки на дорозі); використовувати засоби фото - і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі.

В той же час, механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2019 №1174.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення" (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з частиною першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів наданих сторонами, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки досліджені докази свідчать про наявність події адміністративного правопорушення.

З урахуванням вище викладеного, суд вважає доведеним порушення позивачем пункту 22.5 ПДР України, та наявність події адміністративного правопорушення за ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Суд приходить до переконання, що відповідач належними та допустимими доказами довів факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, а тому постанова Державної служби України з безпеки на транспорті

від 30.12.2021 серії ВМ № 00005154 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу у сумі 17 000 грн за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.132-1 КУпАП винесено правомірно та скасуванню не підлягає.

За таких обставин позовна заява не належить до задоволення.

Керуючись ст.ст. 72, 75, 76, 90, 139, 246, 271, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання нечинною постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Повне найменування відповідача: Державна служба України з безпеки на транспорті, , адреса: 01135, місто Київ, проспект Перемоги, 14;

Суддя О.В. Солоха

Повний текст рішення виготовлено 16.06.2022.