Справа № 280/12831/21
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2022-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

16 червня 2022 року Справа № 280/12831/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ,

який поданий представником - Марцих Ярославом Олександровичем ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Запорізький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач) та Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - третя особа), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо повернення на доопрацювання без прийняття відповідного рішення документів щодо призначення пенсії за вислугу років позивачу, відповідно до пункту 11 ст. 1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільнилися з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України та членів їхніх сімей» від 15.06.2004 № 1763-IV та пункту «в» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- зобов`язати відповідача розглянути документи щодо призначення пенсії за вислугу років позивачу, та прийняти рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п.11 ст. 1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільнилися з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України та членів їхніх сімей» від 15.06.2004 № 1763-IV та п. «в» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII, з урахуванням вимог ч.3 ст.50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та з урахуванням вимог пункту 12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (зі змінами), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1.

Крім того, просить стягнути на користь позивача з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати по справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 11.01.2006 № 4 його звільнено з військової служби у запас за підпунктом «г» пункту 63 - у зв`язку зі скороченням штатів, та з 21.03.2006 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Зазначає, що згідно пункту 11 ст. 1 Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільнилися з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України та членів їх сімей" від 15.06.2004 № 1763-IV (в редакції, яка була чинною на час звільнення позивача з військової служби) право на пенсійне забезпечення особи, які були звільнені у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України набували при досягненні ними в майбутньому 45 років та наявності вислуги 15 і більше років. Зазначає, що має вислугу більше 15 календарних років, та після досягнення віку 45 років звернувся до Запорізького обласного ТЦК та СП із заявою, в якій просив підготувати та направити його документи до ГУ ПФУ в Запорізькій області для призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Запорізьким обласним ТЦК та СП було направлено до ГУ ПФУ в Запорізькій області документи позивача для призначення пенсії за вислугу років. Листами відповідача від 30.06.2021 та від 18.10.2021 було повернуто на доопрацювання Запорізькому обласному ТЦК та СП матеріали щодо призначення пенсії за вислугу років позивачу. Позивач вважає дії відповідача щодо повернення на доопрацювання без прийняття відповідного рішення документів щодо призначення пенсії за вислугу років позивачу протиправними. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 24.01.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі, справа призначена до розгляду без виклику сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання суду відзиву на позовну заяву. Встановлено третій особі п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання суду пояснень щодо позову та відзиву.

Відповідач позов не визнав, надав до суду відзив, відповідно до якого зазначає, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається військовослужбовцям та особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку та за наявності 20 календарних років вислуги. Також зазначає, що до таких правовідносин необхідно застосовувати законодавство, яке діє на момент призначення пенсії, а не на момент звільнення позивача зі служби. Оскільки на день звільнення позивач мав 15 років вислуги у календарному обчисленні та 45 років йому виповнилося лише 17.12.2017, тому права на призначення пенсії по лінії Міністерства оборони України він не має На підставі викладеного у відзиві просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу в лавах Радянської Армії та збройних Сил України в період з 01.08.1990 по 21.03.2006, що підтверджується записами у військовому квитку серії НОМЕР_1 .

Наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 11.01.2006 № 4 позивача звільнено з військової служби у запас за підпунктом «г» пункту 63 - у зв`язку зі скороченням штатів. З 21.03.2006 позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

17.12.2017 позивачу виповнилося 45 років. Вислуга років складає 15 календарних років, що підтверджується записами у військовому квитку.

28.11.2019 позивач звернувся до Мелітопольського об`єднаного МВК з метою призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням вимог п. 11 ст. 1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із військової служби у зв`язку з реформуванням збройних сил України».

Листом Мелітопольського об`єднаного МВК від 11.12.2019 № 4158 повідомлено Позивача про те, що відповідно до п. 11 ст. 1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із військової служби у зв`язку з реформуванням збройних сил України» (в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011) передбачено, що для військовослужбовців, які звільняються зі Збройних Сил України у зв`язку з їх реформуванням, при досягненні 45-річного віку і за наявності вислуги 20 календарних років пенсія обчислюється у розмірі 50 відсотків відповідного грошового забезпечення. Оскільки, як вбачається з наданих позивачем документів, він має 15 років 07 місяців 20 днів вислуги у календарному обчисленні та 45 років йому виповнилося лише 17 грудня 2017 року, тому право на призначення пенсії за вислугу років по лінії МО України позивач матиме тільки у разі звернення до суддівських органів, які приймуть відповідне рішення.

Не погодившись із даною відповіддю, в квітні 2021 року позивач звернувся до Запорізького обласного ТЦК та СП із заявою, в якій просив підготувати та направити його документи до ГУ ПФУ в Запорізькій області для призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Листом Запорізького обласного ТЦК та СП від 19.04.2021 № 1147/с повідомлено позивача про те, що оскільки на день звільнення він мав 15 років вислуги у календарному обчисленні та 45 років йому виповнилося лише 17.12.2017, тому права на призначення пенсії по лінії Міністерства оборони України він не має.

В подальшому Запорізьким обласним ТЦК та СП було направлено до ГУ ПФУ в Запорізькій області документи Позивача для призначення пенсії за вислугу років.

Листом відповідача від 30.06.2021 було повернуто на доопрацювання Запорізькому обласному ТЦК та СП матеріали щодо призначення пенсії за вислугу років позивачу.

У вересні 2021 року позивач повторно звернувся до Запорізького обласного ТЦК та СП із заявою, в якій просив підготувати та направити його документи до ГУ ПФУ в Запорізькій області для призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Запорізьким обласним ТЦК та СП було повторно направлено до ГУ ПФУ в Запорізькій області документи позивача для призначення пенсії за вислугу років.

Листом відповідача від 18.10.2021 було повторно повернуто на доопрацювання Запорізькому обласному ТЦК та СП матеріали щодо призначення пенсії за вислугу років Позивачу.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо повернення на доопрацювання без прийняття відповідного рішення документів позивача щодо призначення пенсії за вислугу років, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Законом України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їх сімей» (далі - Закон № 1763) встановлено правові основи забезпечення соціального захисту військовослужбовців, які звільнятимуться у зв`язку зі скороченням чисельності ЗСУ в ході їх реформування, та членів їхніх сімей.

Згідно з пунктом 11 статті 1 Закону № 1763 (у редакції на час звільнення позивача з військової служби) військовослужбовцям, які звільняються зі ЗСУ у зв`язку з їх реформуванням, при досягненні 45-річного віку і за наявності вислуги 15 років пенсія обчислюється у розмірі 40 відсотків від грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 2 відсотки за кожний наступний рік, але не більше ніж 50 відсотків відповідного грошового забезпечення.

Статтею 3 цього ж Закону дію вказаної норми поширено на військовослужбовців, які звільнені з військової служби у зв`язку з реформуванням ЗСУ після 01.01.2004.

Умови призначення пенсії за вислугу років визначено статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII.

Редакція пункту «б» зазначеної статті змінювалась, міняючи при цьому умови і підстави виникнення права на пенсію за вислугу років, зокрема, умову призначення пенсії - досягнення 45-річного віку на час звільнення зі служби.

У певний час існували положення статті, за якими військовослужбовець міг звільнитися зі служби і раніше, але при досягненні ним 45-річного віку йому могла бути призначена пенсія за вислугу років при наявності інших обов`язкових показників.

Так, відповідно до пункту «б» зазначеної статті в редакції, що діяла на час звільнення позивача, право на пенсію за вислугу років мали особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених зі служби у зв`язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Законом України від 04.04.2006 № 3591-IV «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців», що набрав чинності з 29.04.2006 (далі - Закон № 3591-IV), внесено зміни до Закону № 2262-XII.

Так, статтю 12 викладено в іншій редакції, зокрема доповнено пунктом «в», відповідно до якого пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом при досягненні 45-річного віку і за наявності у них вислуги 15 років, які звільняються з військової служби відповідно до Закону № 1763.

Пунктом 11 статті 1 Закону № 1763 (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011) передбачено, що військовослужбовцям, які звільняються зі ЗСУ у зв`язку з їх реформуванням, при досягненні 45-річного віку і за наявності вислуги 20 календарних років пенсія обчислюється у розмірі 50 відсотків відповідного грошового забезпечення.

Аналогічні зміни були внесені Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI до пункту «в» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Таким чином, на момент звільнення позивача зі Збройних сил України пункт «в» ст. 12 Закону « 2262-XI та п. 11 ст. 1 Закону № 1763 передбачали право на пенсію за вислугу років особам офіцерського складу при досягненні 45-річного віку і за наявності в них вислуги 15 років.

Водночас, на момент досягнення позивачем 45-річного віку та звернення з приводу призначення пенсії, пункт «в» ст. 12 Закону № 2262-XI та п. 11 ст. 1 Закону № 1763-ІV передбачали право на пенсію за вислугу років особам офіцерського складу при досягненні 45-річного віку і за наявності в них вислуги 20 років.

Відповідно до ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у ЗСУ, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратурі, охороні державного кордону України, податковій міліції, Управлінні державної охорони України, державній пожежній охороні, Державному департаменті України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Також у Рішенні Конституційного Суду України № 5-рп/2002 зазначено, що зупинення пільг, компенсацій і гарантій для військовослужбовців та працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державною права на їх соціальний захист та членів їхніх сімей.

Виходячи із положень пункту 11 статті 1 Закону № 1763 та висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Оскільки право на пенсійне забезпечення для осіб, які звільнені у зв`язку з реформуванням ЗСУ, при досягненні ними в майбутньому 45 років та наявності вислуги 15 років, було встановлено пунктом 11 статті 1 Закону № 1763, чинного на момент звільнення позивача, то зазначена норма зберігає юридичну силу як для позивача, так і для відповідача.

Станом на момент звернення за призначенням пенсії заявнику виповнилося 45 років, що в сукупності з відповідною вислугою років сформувало підстави для призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30 січня 2018 року (справа № 539/3872/14-а), від 16 липня 2019 року (справа № 686/651/17), від 21 листопада 2019 року (справа №331/1442/17), від 14 квітня 2020 року (справа №260/450/19), від 21 травня 2020 року (справа № 460/286/19), а відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Відтак із досягненням 45-річного віку, а саме з 17.12.2017, позивач набув передбачене пунктом «в» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на призначення пенсії за вислугу років.

Враховуючи наведене, доводи відповідача про відсутність правових підстав для призначення пенсії позивачу на заявлених ним умовах є необґрунтованими, безпідставними та вказують на довільне тлумачення пенсійним органом норм закону.

У свою чергу, питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (зі змінами), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 (далі - Порядок № 3-1).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 3-1, заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом (2262-12 ), та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Пунктом 12 Порядку № 3-1 встановлено, що Уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.

У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Згідно пунктів 17-18 Порядку № 3-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.

Рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії.

Таким чином, алгоритм дій, які повинен був вчинити відповідач після надходження подання та документів для призначення пенсії позивачу, чітко визначений законодавством.

Суд приходить до висновку, що відповідач повинен був прийняти відповідне рішення щодо призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до пункту «в» статті 12 Закону № 2262 з урахуванням п. 11 ст. 1 Закону № 1763.

При цьому Порядок № 3-1 не містить положень, які дозволяли б відповідачу повернути на доопрацювання документи щодо призначення пенсії за вислугу років позивачу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст.6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 03.08.2021.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 139, 243, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158-Б, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Запорізький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (69063, м. Запоріжжя, пров. Тихий, буд. 7, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо повернення на доопрацювання без прийняття відповідного рішення документів щодо призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до пункту 11 ст. 1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільнилися з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України та членів їхніх сімей» від 15.06.2004 № 1763-IV та пункту «в» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області розглянути документи щодо призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та прийняти рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п.11 ст. 1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільнилися з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України та членів їхніх сімей» від 15.06.2004 № 1763-IV та п. «в» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII, з урахуванням вимог ч.3 ст.50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та з урахуванням вимог пункту 12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (зі змінами), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано суддею 16 червня 2022 року.

Суддя Р.В. Сацький