Справа № 600/3433/21-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/3433/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ставчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Ставчанської сільської ради (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення сесії Ставчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 09 липня 2021р. №617-8/21, яким відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні заяви від 28 травня 2021р. про надання дозволу на розробку документації із землеустрою з виготовлення проекту землеустрою відведення земельної ділянки у власність, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,25 га в с. Южинець Чернівецького району Чернівецької області;

- зобов`язати Ставчанську сільську раду Чернівецького району Чернівецької області на черговому засіданні сесії сільської ради прийняти рішення, яким надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі безоплатно у власність, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована в с. Южинець, поруч із земельною ділянкою кадастровий номер :02:002:0109.

1.2. Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 29.07.2021 року відкрито загальне позовне провадження по справі №600/3433/21-а (головуючий суддя Дембіцький П.Д.).

1.3. Ухвалою від 06.09.2021 року, у зв`язку з відрахуванням судді Дембіцького П.Д. зі штату Чернівецького окружного адміністративного суду, адміністративну справу №600/3433/21-а прийнято до свого провадження суддею Чернівецького окружного адміністративного суду Анісімовим О.В. Призначено підготовче засідання по справі на 12:00 год. 16 вересня 2021 р.

1.4. 16.09.2021 року представник відповідача до суду не з`явився, будь-якої процесуальної активності не проявив. У свою чергу, представником позивача подано до суду заяви про розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними матеріалами. Враховуючи зазначено, судом вирішено за можливе продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

2.1. 28.05.2021 року позивач звернулась із заявою до Ставчанської сільської ради про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі безоплатно у власність, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована в с. Южинець, поруч із земельною ділянкою кадастровий номер :02:002:0109.

2.2. Однак рішенням Ставчанської сільської ради від 09.07.2021 року №617-8/21 відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні заяви про надання дозволу на розробку документації із землеустрою з виготовлення проекту землеустрою відведення земельної ділянки у власність, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, орієнтовною площею 0,25 га в с. Южинець Чернівецького району Чернівецької області. Підставою відмови у рішенні зазначено, що розташування даної земельної ділянки не відповідає вимогам Генерального плану забудови території населеного пункту с.Южинець.

Позиція позивача

2.3. Позивач вважає таке рішення протиправним та просить скасувати з огляду на наступне.

2.4. Так, вказує, що згідно містобудівної документації і плану земельно-господарського устрою бажане місце землі на картографічних матеріалах с. Южинець у розмірі « 0.3 га» визначено присадибною ділянкою. Ставчанська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області приймаючи спірне рішення від 09 липня 2021 р. відступила від положень ст. 118 Земельного кодексу України, не перевірила дійсне місцезнаходження земельної ділянки, не встановила її категорію та можливе цільове використання, внаслідок чого безпідставно відмовила у наданні дозволу на розроблення проекту із землеустрою з метою отримання її безоплатно у власність із цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

2.5. Спірне рішення відповідача також не відповідає вимогам Закону оскільки прийнято з порушенням строку розгляду клопотання про надання дозволу, передбаченого ч. 6 ст. 118 ЗК України, у рішенні про відмову в задоволенні вимог відсутні мотиви відмови - посилання на причини невідповідності вимогам генерального плану (в чому є невідповідність, що передбачено у бажаному місці знаходженні земельної ділянки), а також відсутнє роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення.

2.6. Більше того, наголошує на тому, що із кадастрової публічної карти України, адміністратором якої є ДП «Центр Державного земельного кадастру», яка є загальнодоступним джерелом інформації вбачається, що як на день прийняття спірного рішення так і станом на 14 вересня 2021 року, земельна ділянка, щодо якої вона просила надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою для подальшої передачі у власність із зазначенням місця її розташування є несформованою, вільною, кадастровий номер їй не присвоєно, розташована у межах с. Южинець, а отже відповідно до законодавства, нікому не передана у власність чи користування і її розпорядником є Ставчанська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області. Докази зворотного у відповідача та при матеріалах справи відсутні і ним не надані. Верховний суд у постанові від 09 січня 2020р. по справі №812/1264/17 виклав позицію, що роздруківка із Публічної кадастрової карти України є належним графічним матеріалом при вирішенні земельних спорів, у тому числі при визначені місцезнаходження землі і на ній об`єктів, оскільки вона створена державою з метою ідентифікації і відображенням інформації про земельні ділянки з прив`язкою до відповідного населеного пункту.

2.7. При цьому наголошує, що на поданий 30 липня 2021р. ОСОБА_1 запит, Ставчанською сільською радою Чернівецького району Чернівецької області 18 серпня 2021р. надано відповідь №54 із інформацією про те, що земельна ділянка, орієнтовною площею 0,25 га, що позначена в графічному матеріалі, між земельними ділянками кадастрові номери :02:002:0232 та :02:002:0109, належить до категорії земель «Землі житлової та громадської забудови» (присадибні землі). Земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту села Южинець. Також, інформацією щодо земельної ділянки, яка надана державним кадастровим реєстратором із викопіюванням з кадастрової карти (плану) НВ-021 від 26.07.2021р., вбачається, що земельна ділянка відноситься до комунальної власності і є землями запасу, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам.

Позиція відповідача

2.8. Відповідач подав до суду відзив, згідно змісту якого його представник просить у задоволенні позову відмовити.

2.9. В обґрунтування своєї позиція вказує, що Згідно відповіді від 03.08.2021 №01-30/9-941 спірна земельна ділянка знаходиться за межами генерального плану села Южинець, 1975 року, у зв`язку з чим вид забудови не визначений. Рішення про затвердження генерального плану с. Южинець в Чернівецькій РДА відсутнє. Більш пізнього, актуалізованого генерального плану не виготовлялось. На карті встановлення меж населених пунктів села Южинець від 21 липня 1992 року зазначена в заяві позивачки ОСОБА_1 земельна ділянка також знаходиться за межами села на іншому березі п`ятдесяти чотирьох гектарного ставу.

2.10. Отже рішення про відмову в задоволенні заяви позивачки ОСОБА_1 відповідає підставам відмови у наданні дозволу, що визначені у частині сьомій статті 118 Земельного кодексу України, як невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

2.11. До того ж ця ділянка перебуває повністю у межах прибережної захисної смуги навколо водойми, що визначена пунктом «б» частини другої статті 60 Земельного кодексу України. Це чітко видно в масштабі карти. А згідно пункту «г» частини другої статті 61 Земельного кодексу України «у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: г) будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних, а також інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів».

2.12. Згідно ч. 3 ст. 61 Земельного кодексу України «об`єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватися та мати відповідні під`їзні шляхи, якщо при цьому не порушується її режим. Не придатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг».

2.13. Хоча на карті 1992 року на земельній ділянці позначена будівля, що належала гр. ОСОБА_2 ще до 1939 року, тобто до включення Буковини в УPCP, проте після її смерті в 1987 році там проживав син ОСОБА_3 1963 р.н. разом із сім`єю. У 1992 році вони вибули у м. Кіцмань. З цього року ніхто не проживав і наданий час там залишились лише зарослі чагарників на рештках фундаменту.

2.14. За архівними даними погосподарського обліку Южинецької сільської ради зазначена в заяві ОСОБА_1 земельна ділянка перебуває у постійному користуванні гр. ОСОБА_2 з 1953 року. А згідно з частиною 5 статті 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян можуть бути передані у власність чи користування інших осіб лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. 28.05.2021 року позивач звернулась із заявою до Ставчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі безоплатно у власність, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована в с. Южинець, поруч із земельною ділянкою кадастровий номер :02:002:0109, згідно графічного матеріалу (а.с.9).

3.2. Однак, розглянувши заяву жительки села Чагор ОСОБА_1 від 28.05.2021 року щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність з цільовим призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,25 га, вивчивши та врахувавши всі обставини справи, розташування даної земельної ділянки не відповідає вимогам генерального плану забудови території населеного пункту с.Южинець, керуючись ст. 118 Земельного кодексу України, ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Ставчанська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області (VII сесія VIII скликання) прийняла рішення від 09.07.2021 року №617-8/21 "Про розгляд заяви жительки с. Чагор ОСОБА_1 ", згідно якого відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні її заяви від 28.05.2021 року щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність з цільовим призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,25 га.

3.3. Також, у справі наявний лист Ставчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 18.08.2021 року №54, адресований позивачу, згідно якого повідомляється, що земельна ділянка, орієнтовною площею 0,25 га, яка позначена в графічному матеріалі, між земельними ділянками кадастрові номери :02:002:0232 та :02:002:0109, належить до категорії земель «Землі житлової та громадської забудови» (присадибні землі). Земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту села Южинець.

3.4. Окрім цього, судом встановлено, що згідно інформації щодо земельної ділянки, яка надана державним кадастровим реєстратором І.М. Іринчук із викопіюванням з кадастрової карти (плану) НВ-021 від 26.07.2021р., вбачається наступне:

- спірна земельна ділянка відноситься до комунальної власності і є землями запасу;

- земельна ділянка не відноситься до: земель сільськогосподарського призначення, земель рекреаційного призначення, земель лісового фонду, земель лісогосподарського призначення, земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, земель оздоровчого фонду, земель історико-культурного призначення, земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (конкретизувати), земель водного фонду, охоронних зон, особливо цінних земель, земель резервного фонду, не витребуваних паїв;

- відомості про те, що земельна ділянка перебуває у користуванні (власності) третіх осіб відсутні.

ІV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА

4.1. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

4.2. Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

4.3. Статтями 2 та 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року №2768-ІІІ (далі - ЗК України, а також інші нормативно-правові акти у редакції, чинній на час винесення оскаржуваного рішення) встановлено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

4.4. Відповідно до статті 25 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 року, №858-IV проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок є одним із видів документів із землеустрою.

4.5. Згідно із частиною 1 статті 50 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 року, №858-IV проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом..

4.6. Відповідно до статті 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами..

4.7. Пунктом "а" частини 2 статті 83 ЗК України передбачено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

4.8. Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

4.9. Згідно пункту "г" частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

4.10. Статтею 118 ЗК України передбачений порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

4.11. Зокрема, відповідно до частини 6 статті 118 ЗК України Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

4.12. Згідно із частиною 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

V. ПОЗИЦІЯ СУДУ

5.1. Надаючи оцінку цим правовідносинам, суд насамперед має визначити проблему, яка породила наявний правовий конфлікт.

5.2. Предметом цього позову є рішення Ставчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 09.07.2021 року №617-8/21 "Про розгляд заяви жительки с. Чагор ОСОБА_1 ", яким ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні її заяви від 28.05.2021 року щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність з цільовим призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,25 га.

Єдиною підставою для відмови позивачеві у наданні дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки є те, що розташування даної земельної ділянки не відповідає вимогам генерального плану забудови території населеного пункту с.Южинець, а тому у цій справі суд має перевірити зазначене та надати оскаржуваному рішенню оцінку на предмет його правомірності.

5.3. Законодавцем визначено процедуру набуття громадянами у власність або користування земельних ділянок із земель комунальної власності для індивідуального дачного будівництва.

5.4. Нормами ЗК України також чітко визначені підстави, за наявності яких заявнику може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Разом із цим, даний перелік є вичерпним.

5.5. Підстави для відмови у наданні дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки у власність або користування, які зазначені в абзаці 1 частини 7 статті 118 ЗК України не підлягають розширеному тлумаченню, визначений нею перелік підстав для відмови є вичерпним, що зокрема слідує із слова "лише".

5.6. У разі відсутності наведених підстав для відмови у наданні дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки у власність (про що обов`язково зазначається в рішенні) та перебування земельної ділянки у комунальній власності (юрисдикційна належність землі територіальній громаді), відповідач зобов`язаний був надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

5.7. Дослідженням матеріалів справи, а саме викопіювання з публічної кадастрової карти України (а.с. 118); експлікації земель щодо погодження меж, зокрема, с. Южинець (а.с. 11), земельна ділянки, яка розташована між земельними ділянками кадастрові номери :02:002:0232 та :02:002:0109 (про яку йдеться у цій справі), знаходиться в межах населеного пункту с. Южинець.

5.8. Вказане також підтверджується також листом Ставчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 18.08.2021 року №54, що адресований позивачу, згідно якого повідомляється що земельна ділянка, орієнтовною площею 0,25 га, що позначена в графічному матеріалі, між земельними ділянками кадастрові номери :02:002:0232 та :02:002:0109, належить до категорії земель «Землі житлової та громадської забудови» (присадибні землі). Земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту села Южинець.

5.9. Крім цього, відповідно до інформації щодо земельної ділянки, яка надана державним кадастровим реєстратором І.М. Іринчук із викопіюванням з кадастрової карти (плану) НВ-021 від 26.07.2021р., вбачається наступне:

- спірна земельна ділянка відноситься до комунальної власності і є землями запасу;

- земельна ділянка не відноситься до: земель сільськогосподарського призначення, земель рекреаційного призначення, земель лісового фонду, земель лісогосподарського призначення, земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, земель оздоровчого фонду, земель історико-культурного призначення, земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (конкретизувати), земель водного фонду, охоронних зон, особливо цінних земель, земель резервного фонду, не витребуваних паїв;

- відомості про те, що земельна ділянка перебуває у користуванні (власності) третіх осіб відсутні.

5.10. При цьому суд звертає увага на висновок Верховного Суду щодо застосування права, який наведений у його постанові Верховний суд у постанові від 09.01.2020 року, справа №812/1264/17, відповідно до якого роздруківка із Публічної кадастрової карти України є належним графічним матеріалом при вирішенні земельних спорів, у тому числі при визначені місцезнаходження землі і на ній об`єктів, оскільки вона створена державою з метою ідентифікації і відображенням інформації про земельні ділянки з прив`язкою до відповідного населеного пункту.

5.11. Суд також наголошує, що одним із критеріїв законності рішення суб`єкта владних повноважень є його обґрунтованість, тобто урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (пункт 3 частини 2 статті 2 КАС України). Такий критерій вимагає від суб`єкта владних повноважень врахувати як обставини, на обов`язковість яких вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень, яким є відповідач у цій справі, повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивоване.

5.12. Натомість, у оскаржуваному рішенні відповідачем не наведено, в чому саме розташування даної земельної ділянки не відповідає вимогам генерального плану забудови території населеного пункту с. Южинець.

5.13. Разом з цим, дійсно згідно статті 77 Кодексу адміністративного судочинства (у чинній редакції) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

5.14. Однак, адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності ("виправдання") свого рішення. Такий висновок суду також узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 року по справі №509/4156/15-а.

5.15. Попри це, наведені у відзиві представником відповідача обставини та підстави щодо прийняття оскаржуваного рішення та його правомірності, у повній мірі спростовуються наведеними судом вище доводами та встановленими обставинами.

5.16. Таким чином, аналізуючи наведене вище, слід прийти до висновку, що досліджувана земельна ділянка перебуває в межах населеного пункту с. Южинець, належить до комунальної власності і є землями запасу (категорія земель «Землі житлової та громадської забудови» (присадибні землі), не відноситься до земель водного фонду, охоронних зон тощо, не перебуває у власності та користуванні інших осіб, а отже відмова відповідача у надані дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки є не правомірною, а оскаржуване рішення підлягає скасуванню в силу своєї протиправності.

VІ. ВИСНОВКИ СУДУ

6.1. Аналізуючи матеріали адміністративної справи у своїй сукупності, суд вважає, що відповідачем протиправно обмежено право позивача на одержання земельної ділянки у власність; підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу, зазначені відповідачем в рішенні Ставчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 09.07.2021 року №617-8/21 "Про розгляд заяви жительки с. Чагор ОСОБА_1 ", не є належними підставами відповідно до норм ЗК України для такої відмови, а отже відповідач діяв всупереч положень частини 2 статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

6.2. Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а згідно частини 2 цієї статті Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

6.3. Відповідачами не доведено суду правомірність прийняття оскаржуваного позивачем рішень про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, натомість останній довів суду його протиправність, а тому, суд вважає позовні вимоги позивача щодо визнання протиправним та скасування рішення обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

6.4. Щодо вимог позивача в частині зобов`язати Ставчанську сільську раду Чернівецького району Чернівецької області на черговому засіданні сесії сільської ради прийняти рішення, яким надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі безоплатно у власність, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована в с. Южинець, поруч із земельною ділянкою кадастровий номер :02:002:0109, суд зазначає наступне.

6.5. Статтею 245 КАС України визначено повноваження суду при вирішенні справи. Зокрема відповідно до пункту 2 частини 2 цієї статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

6.6. При цьому відповідно до частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

6.7. Спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

6.8. Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьев проти України" від 05.04.2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

6.9. Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. При прийнятті рішення відповідачем щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відсутній адміністративний розсуд, оскільки розсуд передбачає повноваження обирати у конкретній ситуації з правомірних альтернатив відповідний правомірний варіант поведінки/рішення. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слів "може", "або".

У випадку, коли повноваження суб`єкта владних повноважень сформульовані через формулу дихотомії "задоволити-відмовити", а фактично законодавство не передбачає альтернативи рішення при зверненні особи у разі виконання нею вимог закону, будь-які дискусії про дискреційні повноваження стають безпредметними. Встановити наявність чи відсутність умов дії норми не можна відносити до адміністративного розсуду.

6.10. Отже, зобов`язання прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), не є втручанням суду дискреційні повноваження відповідача, а є обґрунтованим способом захисту подушеного права позивача (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі №825/602/17, від 22.12.2018 року у справі №804/1469/17, від 26.02.2019 року у справі №802/721/18-а, від 05.03.2019 року у справі №2040/6320/18).

6.11. За таких обставин, враховуючи відсутність інших передумов для відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Ставчанську сільську раду Чернівецького району Чернівецької області на черговому засіданні сесії сільської ради прийняти рішення, яким надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована в с. Южинець, поруч із земельною ділянкою кадастровий номер :02:002:0109.

6.12. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану" від 24.03.2022 року № 2145-IX внесено зміни до законодавчих актів України, а саме до розділу X "Перехідні положення "Земельного кодексу України" доповнено пунктами 27 такого змісту: " 27. Під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей". Підпунктом 5 пункту 27 вказаного Закону забороняється безоплатна передача державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі та розроблення такої документації.

VІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

7.1.Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

7.2. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 26.07.2021 року (а.с.6), а оскільки, позов задоволено повністю, суд стягує, на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 908 грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

7.3. З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем окрім сплати судового збору, понесено витрати на правничу допомогу.

7.4. Так, відповідно до доданих до позову доказів позивачем, за наслідками розгляду адміністративної справи, понесено судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 4850,00 грн.

7.5. На підтвердження понесення судових витрат, позивача суду надала:

- копію договору про надання правової допомоги від 26.07.2021 року, укладеного між позивачем та адвокатом Підгорною Л.Є.;

- акт приймання-передачі наданих юридичних послуг від 16.09.2021 року;

- квитанцію №0.0..1 від 17.09.2021 про сплату ОСОБА_1 наданих послуг у розмірі 4850,00 грн.

7.6. У цій справі судом задоволено у повному обсязі позов ОСОБА_1 , який в розумінні КАС України не є суб`єктом владних повноважень, а тому судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, який порушив права позивача.

7.7. Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а відповідно до пункту 1 частини 3 цієї ж статті КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

7.8. Статтею 134 КАС України врегульовані питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

7.9. Зокрема, відповідно до частин 3,4 цієї статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

7.10. ОСОБА_1 надано суду договір про надання правової допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг) та первинні документи, які підтверджують надання адвокатом Підгорною Л.Є. послуг правової допомоги позивачу.

7.11. Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

7.12. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини 6 статті 134 КАС України).

7.13. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 7 статті 134 КАС України).

7.14. Згідно наявних у матеріалах справи доказів позивачем за послуги правової допомоги фактично сплачено 4850,00 грн.

7.15. Приписами частини 1 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги.

7.16. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (частини 2, 3 статті 30 вищевказаного Закону).

7.17. Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

7.18. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

7.19. Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо, однак вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

7.20. Як зазначено судом вище, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 7 статті 134 КАС України).

7.21. Зазначене право належить виключно відповідачеві і суд самостійно не вправі доводити неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

7.22. Так, представник відповідача у відзиві на позов вказує на неспівмірності витрат правничої допомоги, а саме звертає увагу на відсутність розрахунку таких витрат, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

7.23. При цьому, суд звертає увагу на правову позицію Великої Палати Верховного Суду стосовно вирішенні питання про розподіл судових витрат, викладену в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Так, Великою Палатою зроблено висновок, що саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів. Зазначену правову позицію суд, згідно частини 5 статті 242 КАС України, враховує при вирішенні питання про розподіл судових витрат у цій справі та не вбачає підстав для відступлення від неї.

7.24. Водночас, Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

7.25. Так, згідно акту приймання-передачі наданих юридичних послуг від 16.09.2021 року розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу складається з наступних виконаних адвокатом Підгорною Л.Є. робіт (наданих послуг):

- 26.07.2021р. надано юридичну консультацію (з розрахунку 2 год *250 грн/год) - 500 грн;

- 26.07.2021р. подано заяву на викопіювання з кадастрової карти (з розрахунку 2 год. *150 грн/год)-300 грн.;

- 26.07.2021р. здійснення аналізу та систематизацію законодавства (з розрахунку 3 год. *350 грн/год) - 1050 грн.;

- 26.07.2021р. склала до суду позовну заяву (з розрахунку 2 год 30 хв. *800 грн/год).- 2000 грн.;

- 14.09.2021р. підготувала відповідь на відзив (з розрахунку 2 год. 00хв.*500 грн/год).- 1000 грн.;

7.26. У цій справі, суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 КАС України, виходить із такого:

- дана справа відноситься до справ незначної складності;

- розгляд справи проведено без участі сторін у порядку письмового провадження;

- позов носить немайновий характер;

- дана справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми, не стосується встановлення значного обсягу фактичних обставин справи, що потребувало подання великої кількості письмових доказів та вжиття дій щодо їх збирання;

- по аналогічних правовідносинах наявна усталена судова практика.

7.27. Оцінивши обставини цієї справи та надані представником позивача докази у їх сукупності, суд, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності і пропорційності судових витрат, дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі на 3850,00 грн., оскільки заявлені витрати на професійну правничу допомогу не відповідають умовам співмірності. Зокрема, на переконання суду, з огляду акту наданих послуг, здійснення таких дій як підготовка позовної заяви об`єктивно включає в себе проведення консультацій з клієнтом, вивчення документів, наданих ним для подання позову та нормативно-правової бази, що стосується подібних правовідносин.

7.28. Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

7.29. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (заява №72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява №66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

7.30. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Lavents v. Latvia" (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

7.31. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Ставчанської сільської ради про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Ставчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 09.07.2021 року №617-8/21, яким відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні заяви від 28 травня 2021р. про надання дозволу на розробку документації із землеустрою з виготовлення проекту землеустрою відведення земельної ділянки у власність, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,25 га.

3. Зобов`язати Ставчанську сільську раду Чернівецького району Чернівецької області на черговому засіданні сесії сільської ради прийняти рішення, яким надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована в с. Южинець, поруч із земельною ділянкою кадастровий номер :02:002:0109, з урахуванням висновків викладених у мотивувальній частині цього рішення та з урахуванням підпункту 5 пункту 27 Перехідних положень Земельного кодексу України.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ставчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області на користь ОСОБА_4 судові витрати у вигляді сплаченого згідно квитанції №0.0..1 від 26.07.2021 року судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) грн 00 коп.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Ставчанська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області (вул. Головна, буд. 52, с. Ставчани, Чернівецький район, Чернівецька область, ).

Суддя О.В. Анісімов