Справа № 160/17576/21
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 червня 2022 року Справа №160/17576/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши у порядку письмового провадження у м Дніпрі заяву позивача подану в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України по справі № 160/17576/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

06.06.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку від позивача, в порядку ст.383 КАС України, надійшла заява про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на виконання рішення суду по справі № 160/17576/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.06.2022 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з заявою поданою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України; прийнято та призначено заяву позивача про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на виконання рішення суду по справі № 160/17576/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії до розгляду в порядку письмового провадження у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: 49000, м. Дніпро, вул. Академіка Чекмарьова, 5.

Копію вказаної ухвали було направлено на офіційну електрону адресу відповідача.

Пунктом 2 частини 6 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що днем вручення судового рішення є:день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Вирішуючи питання наявності підстав для визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, суд встановив та зазначає наступне.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 року на підставі наданої довідки від 05.08.2021 № 33/24/С-4031 про розмір грошового забезпечення, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» для перерахунку пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 року на підставі наданої довідки від 05.08.2021 № 33/24/С-4031 про розмір грошового забезпечення, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» для перерахунку пенсії, з урахуванням фактично виплачених сум; в іншій частині позовних вимог відмовлено; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 454, 00 грн.

27.01.2022 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом направлено виконавчі листи по справі № 160/17576/21 на адресу позивача, які отримано останнім 03.02.2022 року.

Позивачем направлено заяву про примусове виконання рішення суду до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, яку було отримано останнім 23.02.2022 року.

Дослідивши обставини щодо виконання рішення суду у цій справі та наявності підстав для визнання протиправною бездіяльність відповідача у порядку, визначеному ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно зі ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Зазначені приписи чинного законодавства свідчать, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Зазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення.

Правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований, у тому числі і приписами ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача, що в свою чергу, має бути підтверджено відповідними доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 05.02. 2020 року у справі № 640/10843/19 та від 28.04.2020 року у справі № 611/26/17.

Згідно з ч. 6 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

В даному випадку, судом встановлено, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 року відповідачем було здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019 року у розмірі 56% від грошового забезпечення 13 345, 17 грн. та здійснено розрахунок на доплату пенсії за період з 01.12.2019 року по 30.04.2022 року та становить 124 760, 03 грн. Позивачу також надано роз`яснення, що виплата суми у розмірі 124 760, 03 грн. буде здійснена після надходження бюджетних асигнувань.

При цьому, в контексті розуміння вимог чинного законодавства дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та/чи юридичних осіб.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

У свою чергу, затримка виконання судового рішення на період, що є необхідним для вирішення проблем публічного порядку, може у виняткових випадках бути виправдана.

Заявник не надав до суду доказів протиправності рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду, якими можуть виступати рішення, листи, протоколи, з яких вбачається, що відповідач проігнорував висновки суду та (або) відмовився від виконання рішення суду повністю або частково.

Отже, станом на момент розгляду даної заяви, суд приходить до висновку, що у спірних відносинах відсутні ознаки протиправної бездіяльності відповідача щодо виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.12.2022 року.

При цьому, якщо позивач вважає, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 року виконується відповідачем не у спосіб, передбачений законодавством України, він зможе сповістити про це державного виконавця в рамках здійснення примусового виконання рішення суду.

Окремо суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 373 Кодексу адміністративного судочинства України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За частиною 1 статті 3 Закону, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів на наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частина 1 статті 5 Закону визначає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Стаття 26 Закону передбачає, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

При цьому, за положенням статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, законодавець передбачив, що заява про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиконання рішення суду має містити інформацію про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформацію про хід виконавчого провадження.

Аналізуючи наведені вище норми, суд приходить до висновку, що звернення до суду із заявою відповідно до статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконані в органах державної виконавчої служби.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 січня 2021 року у справі № 640/1364/19, від 21.03.2019 у справі № 805/1458/17-а, від 13 лютого 2019 року у справі №643/11906/15-а.

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2021 року у справа № 9901/235/20 у пункті 11 зазначила: «Велика Палата звертає увагу, що визначені вимоги до заяви, яка подається відповідно до статті 383 КАС України, зокрема надання інформації про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформації про хід виконавчого провадження, не є формальними вимогами, а навпаки є важливою інформацією, яка дає можливість суду визначити, чи не є передчасним звернення стягувача до суду з такою заявою.

Указана стаття (383 КАС України) передбачає можливість звернутися до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Ця стаття є останньою в розділі IV КАС України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах» і містить чіткі вимоги до такої заяви, строк звернення, порядок її розгляду та наслідки невідповідності вимогам заяви.

Зі змісту цієї статті випливає, що як крайній захід для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду, закон встановив можливість звернення до суду з відповідною заявою.

Перед тим як подати таку заяву, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону № 1404-VIII, і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається не виконаним, тоді в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України.»

Суд при розгляді цієї справи не вбачає правових підстав відступати від запропонованого Великою Палатою Верховного Суду підходу до розуміння положень статті 383 КАС України.

Таким чином, стаття 383 КАС України містить обов`язкову вимогу щодо знаходження виконавчого документа на примусовому виконанні в органах ДВС.

Матеріали справи містять докази того, що позивачем отримано виконавчий лист у справі № 160/17576/21 03.02.2022 року та направлено заяву про примусове виконання рішення суду до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, яку було отримано останнім 23.02.2022 року.

При цьому, позивачем не надано доказів того, що на момент звернення до суду із вказаною заявою державним виконавцем виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 160/17576/21 було відкрито, закінчено та не дало очікуваного результату.

Зміст конкретних обставин, хронологія та послідовність дій позивача дають підстави стверджувати, що звернення позивача до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України, коли останній не використав можливість виконання рішення суду на підставі Закону № 1404-VIII, - є передчасним.

Відповідно до частини шостої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи - позивача, суд залишає заяву без задоволення.

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача поданої в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку із чим суд залишає подану заяву без задоволення.

Керуючись ст. 243, 248, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву позивача подану в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України по справі № 160/17576/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська