Справа № 520/9977/21
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2022-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2022 р. Справа № 520/9977/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Комунального підприємства "Харківський метрополітен" та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2021, головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О., м. Харків, повний текст складено 28.09.21 по справі № 520/9977/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа: Комунальне підприємство "Харківський метрополітен"

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі за текстом - ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №1367 від 11.03.2021 про відмову у призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати з 08 грудня 2020 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 період його роботи за професією машиніст електропоїзду (метрополітену) з 17.01.2003 по 05.05.2009. Крім того, просив суд допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати заборгованості з вплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 08 грудня 2020 року у межах суми стягнення за один місяць та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по даній справі протягом 20 днів з дня набрання рішенням законної сили.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.08.2021 заяву Комунального підприємства "Харківський метрополітен" задоволено та залучено КП "Харківський метрополітен" в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору до участі у справі № 520/9977/21.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №1367 від 11.03.2021 про відмову у призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 ОСОБА_1 , відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 ОСОБА_1 зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 період його роботи за професією машиніст електропоїзду (метрополітену) з 17.01.2003 по 05.05.2009.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції. Зазначає, що враховуючи положення ст. 114 Закону № 1058 та Порядку № 637 для призначення пенсії на пільгових умовах спеціальний трудовий стаж підтверджується уточнюючою довідкою підприємства, установи, організації або їх правонаступників. Відповідач вважає, що твердження суду першої інстанції про те, що достатньо лише записів в трудовій книжці є помилковими, що призвело до ухвалення незаконного рішення, звертає увагу, що позивач уточнюючої довідки до Головного управління не надав, не підтвердив характер виконуваної роботи та умови праці, а також безпосередню зайнятість впродовж повного робочого дня на роботах, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, тощо. Зазначає, що до пільгового стажу позивача по Списку № 1 зарахований період роботи з 20.12.2003 по 16.01.2003 на КП "Харківський метрополітен", в той час як період роботи з 17.01.2003 по 05.05.2009 на КП "Харківський метрополітен" неможливо зарахувати, оскільки позивачем не надано уточнюючі довідки та наказу за результатами атестації робочих місць.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, третя особа - Комунальне підприємство "Харківський метрополітен", подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що не підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 17.01.2003 по 05.05.2009 машиністом електропоїзда метрополітену на КП "Харківський метрополітен", оскільки машиністи електропоїздів (метрополітену) втратили право на пільгову пенсію за Списком №1 з 16.01.2003 - з моменту втрати чинності Постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", якою професія машиніста електропоїзду метрополітену була виключена зі Списку №1. Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2006 №276 професія машиніста електропоїздів (метрополітену) була включена до Списку №1. Крім того, на думку третьої особи, атестація робочих місць проведена Харківським метрополітеном у 2003 р., 2008 р. у відповідності до Порядку №442, та не було підтверджено право машиністів електропоїзду метрополітену на пільгову пенсію за Списком №1. З посиланням на правові позиції Верховного Суду, викладені в постановах від 29.08.2019 № 501/1012/17 та від 22.11.2018 у справі № 678/10/15-а від 22.11.2018, зазначає, що проведеними на підприємстві атестаціями робочих місць умов праці машиністів електропоїздів у 2003, 2008, 2013 роках не було підтверджено пільгове пенсійне забезпечення позивача за Списком № 1 та враховуючи те, що посада де працював позивач в період з 17.01.2003 по 05.05.2009 була виключена зі Списку № 1, у позивача відсутнє право на пільгову пенсію за Списком № 1 відповідно до п. а ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, позивач просив залишити апеляційні скарги без задоволення. Також у відзиві на апеляційну скаргу позовач просив змінити рішення суду, виклавши четвертий абзац резолютивної частини рішення суду в іншій редакції шляхом додавання дати, з якої позивачу має бути призначена пільгова пенсія.В іншій частині просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів зазначає, що відповідно ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження. Пунктом третім частини 2 цієї статті передбачено, що відзив на апеляційну скаргу має містити обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги.

Водночас не згода з прийнятим рішенням суду реалізовується у спосіб подання апеляційної скарги за формою та в строки, що встановлені статтями 295 та 296 КАС України. Оскільки позивачем не реалізовано своє право на подання апеляційної скарги, вимоги позивача про зміну резолютивної частини рішення суду, що оскаржується відповідачем, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, судом не розглядаються.

Від заявника апеляційної скарги надішли заперечення на відзив на апеляційну скаргу, в якій останній зазначив, що позивачем до матеріалів даної справи не надано доказів того, що КП "Харківський метрополітен" проводило атестацію несвоєчасно, неякісно або неналежним чином. Натомість КП "Харківський метрополітен" надано докази проведення атестації належним чином.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, уважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що за даними трудової книжки ОСОБА_1 працював машиністом електропоїзда з 20.12.1993 по 05.05.2009 в КП "Харківський метрополітен".

Позивач 05.03.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 1367 від 11.03.2021 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу передбаченого ч. 1 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". У вказаному рішенні зазначено, що відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених робота. На підставі наданих документів та враховуючи індивідуальні відомості про застраховану особу, загальний стаж ОСОБА_1 на момент звернення складає 34 роки 02 місяці 0 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком №1 складає 09 років 0 місяців 27 днів.

Позивач, вважаючи відмову в призначенні йому пільгової пенсії протиправною, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд суд першої інстанції дійшов висновку про те, що період роботи позивача на посаді машиніста електропоїзда (метрополітену) з 17.01.2003 по 05.05.2009 підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком №1.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Колегія суддів звертає уваг, що відмовляючи позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №1, відповідач не мав зауважень щодо загального трудового стажу ОСОБА_1 , який складав 34 роки 02 місяці 0 днів, та зазначив, що пільговий стаж позивача становить 09 років 0 місяців 27 днів, що менше 10 років, передбачених п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже, спірним у цій справі є питання віднесення до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи позивача машиністом електропоїзда метрополітену на КП "Харківський метрополітен" з 17.01.2003 по 05.05.2009.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 затверджено Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (додається).

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.1994 №773 внесені зміни і доповнення до списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а саме підпункт "а" підрозділу 1 розділу XXI "Транспорт" після позиції 1200100а-12180 доповнено позицією 1200100а-14409 такого змісту: "1200100а-14409 Машиністи електропоїздів метрополітену".

В подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком пільгових умовах":

а) затверджені: Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах; Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;

б) визнані такими, що втратили чинність: постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 та постанова Кабінету Міністрів України від 15.11.1994 №773.

До Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», позиція "Машиністи електропоїздів метрополітену" не внесена.

Саме з відсутністю професії "Машиніст електропоїздів метрополітену" у Списку № 1, затвердженому в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, відповідач пов`язує втрату позивачем права на врахування стажу його роботи машиністом електропоїзду метрополітену як пільгового для призначення пенсії за Списком №1 з 2003 року.

Відповідно до рішення Національної служби посередництва і примирення від 11.07.2005 № 05-07-05 "Про колективний трудовий спір між машиністами електропоїздів метрополітенів України та Кабінетом Міністрів України" Кабінету Міністрів України рекомендовано виконати пункт 1 рішення примирної комісії по вирішенню колективного трудового спору між машиністами електропоїздів метрополітенів України та Кабінетом Міністрів України від 10.02.2005 року: "1. Задовольнити вимогу машиністів електропоїздів метрополітенів України: "відновити професію "машиніст електропоїздів метрополітену" в Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36".

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2006 № 276 внесені зміни до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Підрозділ "Транспортні послуги" зазначеного Списку доповнено позицією - "Машиністи електропоїздів (метрополітену)".

До 01.04.2006 Міністерству транспорту та зв`язку разом з Міністерством охорони здоров`я запропоновано розробити методику проведення атестації робочих місць за умовами праці машиністів електропоїздів (метрополітену). А також забезпечити проведення атестації робочих місць за умовами праці машиністів електропоїздів (метрополітену) державних підприємств "Дніпропетровський метрополітен" і "Харківський метрополітен", а разом з Київською міськдержадміністрацією - на комунальному підприємстві "Київській метрополітен" і подати Мінпраці та соціальної політики до 01.07.2006.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом № 383 від 18.11.2005 Міністерства праці та соціальної політики України при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Тому, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки постановою Кабінету Міністрів № 36 від 16.01.2003 (зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2006 № 276) робота машиністом електропоїзду (метрополітену) віднесена до Списку № 1, то позивач працював за професією та в умовах праці, що віднесені до Списку № 1.

Понад це, до пільгового стажу позивача зараховується весь період роботи на посаді машиніста електропоїзда (метрополітену) незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про виключення професії машиніста електропоїзду зі Списку № 1 спростовуються наведеним вище нормативно-правовим обґрунтуванням.

Колегія суддів також зазначає, що за правилами ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 20 цього Порядку, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників; у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.17 указаного Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Отже, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу або інші документи необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці, при цьому за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання, підтвердження трудового стажу може здійснюватися органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

З матеріалів справи вбачається, що трудова книжка позивача містить в собі записи - відомості щодо характеру роботи позивача у повній відповідності до найменувань професії, що передбачена Списком № 1, також відповідачу надавалися накази про проведення атестації від 1994, 1997, 1999, картки умов праці машиніста електропоїзда (метрополітену) за 2003, 2008, 2013, видані КП ХМ, згідно яких позивач працював повний робочий день за професією машиніст електропоїзда (метрополітену) за спірний період - з 15.10.2003 по 05.06.2009.

Отже, оскільки записи трудової книжки позивача містять відомості про роботу позивача на посаді машиніста електропоїзду метрополітену з 17.01.2003 по 05.05.2009, вказане підтверджує право працівника на врахування відповідного пільгового стажу роботи для призначення пенсії за Списком №1 без необхідності надання уточнюючих довідок, як на цьому безпідставно наполягає відповідач в апеляційній скарзі.

З приводу атестацій робочих місць та доводів третьої особи в апеляційній скарзі про відсутність доказів її проведення, колегія суддів зазначає таке.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці №442, КП "Харківський метрополітен" проводило атестації робочих місць машиністів електропоїздів метрополітену.

За результатами атестацій робочих місць за умовами праці, проведених КП "Харківський метрополітен", машиністам електропоїздів метрополітену не підтверджено пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41.

Відповідно до п. 4 цього Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій, періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

За правилами п. 4.2 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

З наведеного слідує, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Відповідно до Роз`яснень про проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 року №205, в окремих випадках за скрутного фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці у зв`язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об`єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Таким чином, атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Разом з цим, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Основна ж мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Судом встановлено, що первинна атестація робочого місця позивача проводилась в 1994 році, за наслідками чого видано наказ Харківського метрополітену від 24.11.1994 №129 "Про затвердження пільг та компенсацій робітникам метрополітену за результатами атестації робочих місць за умовами праці".

В подальшому атестація проводилась в 1996-1997 році, за її наслідками видано наказ Харківського метрополітену №51 від 09.04.1997 "Про затвердження пільг та компенсацій робітникам метрополітену за результатами атестації робочих місць за умовами праці", яким внесені зміни та доповнення до наказу від 24.11.1994 року №129.

В 1999 році також проводилась атестація робочих місць, за результатами її проведення видано наказ Харківського метрополітену №214 від 07.12.1999 "Про затвердження пільг та компенсацій робітникам метрополітену за результатами атестації робочих місць, проведеної в 1999 році".

В апеляційній скарзі КП "Харківський метрополітен" покликається на те, що атестаціями робочих місць, проведеними у 2003 та 2008 роках у відповідності до Порядку № 442 не підтверджено право машиністів електропоїзду метрополітену на пільгову пенсію за Списком №1. Комунальне підприємство також зазначає, що атестації проведені без порушення строків встановлених для проведення чергової атестації, відомості про результати атестації робочих місць за 2003 та 2008 роки занесені атестаційною комісією по підприємству до карт умов праці.

Колегія суддів уважає наведені доводи в апеляційній скарзі безпідставними, виходячи з такого.

Карта умов праці є одним із основних документів атестації робочих місць, складання якої передбачено пунктом 2.3 "Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці", затверджених постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41.

Карта умов праці це документ, що узагальнює результати атестації робочих місць за умовами праці, яка оформлюється атестаційною комісією після проведення атестованою лабораторією гігієнічних досліджень.

Так, судами встановлено, що станом на 2003 та 2008 роки у КП "Харківський метрополітен" оформлені картки умов праці, у яких зафіксовано, що:

- станом на 2003 рік: по показникам робоче місце слід вважати з шкідливими умовами праці з постійною роботою у тунелі без природного освітлення, що відповідає показникам Списка №2, п.1. Зазначено, що діючі умови праці машиніста електропоїзду метрополітену - Список №1. Робоче місце має в наявності 1 фактор 1 ступеня, 1 фактор 2 ступеня, 1 фактор 3 ступеня. По показникам робоче місце слід вважати з шкідливими умовами праці з постійною роботою у тунелі без природного освітлення. За результатами атестації станом на 2003, позивачу надані пільги та компенсації, які надаються працівникам, що працюють в особливо шкідливих умовах праці, робота в яких дає право на призначення пенсії за Списком №1, а саме: надбавка за умови праці 16% та додаткові дні відпустки (7 днів) за кількість відпрацьованих днів за ОШУП-1 (особливо шкідливі умови праці за Списком №1).

- станом на 2008 рік: по показникам робоче машиніста електропоїзду (метрополітену) належить вважати з особливими, особливо шкідливими та важкими умовами праці, що відповідає показникам Списку №2, п.2. Зазначено, що діючі умови праці машиніста електропоїзду метрополітену - Список №1. Умови і характер праці відноситься до ІІІ класу 2 ступеня шкідливих та небезпечних умов праці, що вказує на невідповідність робочого місця вимогам "Гігієнічної класифікації праці…" №4137-86. По показникам робоче місце машиніста електропоїзду (метрополітену) належить вважати з особливими, особливо шкідливими та важкими умовами праці.

Учасниками справи не оспорюється, що наказом ДП "Харківський метрополітен" (правонаступник КП "Харківський метрополітен") від 08.04.2004 №124 затверджені пільги і компенсації машиністам електропоїздів метрополітену за результатами атестації робочих місць проведеної у 2003, а саме збережено за машиністами електропоїздів метрополітену діючі пільги і компенсації за роботу у несприятливих умовах праці: доплати до тарифних ставок - 16%, додаткові відпустки за особливий характер роботи - 7 календарних днів, скорочений робочий час - 36 годин за тиждень.

Також не заперечується та обставина, що позивачу надавалися пільги та компенсації, які передбачені для працівників, що працюють в особливо шкідливих умовах праці, робота в яких дає право на призначення пенсії за Списком №1, а саме виплачувалася надбавка за умови праці 16% та надавалися додаткові дні відпустки (7 днів).

За таких підстав, за позивачем збережена відпустка за шкідливі умови та особливий характер праці та виплачувалася надбавка за умови праці.

Крім того, в розділі 5. Пільги і компенсації, карток умов праці за 2003 та 2008 роки зазначено, що діючим є пенсійне забезпечення за списком №1, а запропонованим є Список №2, а отже станом на дати проведення атестації в 2003 та 2008 роках застосовувався на підприємстві до машиністів електропоїздів Список №1.

За таких підстав, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що умови праці, в яких працював позивач, не змінювались з моменту проведення атестації у 1999 році, зокрема, умови і характер праці під час проведення атестацій в 1999, 2003, 2008 роках, через що позивач весь час працював за професією та в умовах праці, що віднесені до Списку №1.

Також слід врахувати, що п.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442 "Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці" передбачено: результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Пропозиції щодо внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, готуються Держпраці на підставі обґрунтованих та погоджених із МОЗ клопотань заінтересованих міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, узгоджених із всеукраїнськими галузевими профспілками та об`єднаннями роботодавців, і подаються Мінсоцполітики до Кабінету Міністрів України.

Водночас ані відповідачем, ані КП "Харківський метрополітен" не надано доказів внесення змін до Списку №2, а тому підстави для не врахування пільгового стажу при призначенні /перерахунку пенсії позивачу відсутні.

Отже, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення по цій справі, дійшов обґрунтованого висновку про те, що період роботи позивача на посаді машиніста електропоїзда (метрополітену) за спірний період підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком №1.

Аналогічна правова позиція щодо правозастосування викладена у постанові Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у справі № 2040/6395/18, що в силу приписів ст. 242 КАС України враховується судом апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів відхиляє посилання заявника в апеляційній скарзі на правові позиції Верховного Суду, викладені в постановах від 29.08.2019 № 501/1012/17 та від 22.11.2018 у справі № 678/10/15-а від 22.11.2018, адже в межах розгляду цієї справи застосуванню підлягають висновки суду касаційної інстанції у справі № 2040/6395/18, що є аналогічною за змістом спірних правовідносин.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що не заслуговують на увагу покликання заявника апеляційної скарги - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, на втручання суду у дискреційні повноваження, з огляду на таке.

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційним є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

За приписами пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку коли поданих доказів достатньо для того, щоб зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення чи зробити ту чи іншу дію, суд вправі обрати такий спосіб захисту порушеного права.

Обрана судом форма захисту порушених прав у даному випадку не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення вимог позову саме шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-ІV, оскільки в судовому поряду встановлено право позивача на призначення пенсії за наявності відповідного як пільгового, так і загального страхового стажу, та є гарантією того, що права позивача будуть відновлені в повному обсязі та ефективно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: "а", "б", "в", "г" пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Комунального підприємства "Харківський метрополітен" та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 по справі № 520/9977/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко