Справа № 500/1430/21
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 рокуЛьвівСправа № 500/1430/21 пров. № А/857/2604/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

розглянувши у в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на додаткове рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року (суддя Дерех Н.В., ухвалене в м.Тернополі) у справі № 500/1430/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Любава-Агро" до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Любава-Агро" звернулося в суд з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Державної податкової служби України, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення №2383161/32147790 від 08.02.2021, №2383162/32147790 від 08.02.2021 комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС у Тернопільській області про відмову в реєстрації податкових накладених№1 від 01.09.2020, №1 від 07.11.2020, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Любава-Агро" ТОВ "Коудайс України" в Єдиному реєстрі податкових накладних, зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №1 від 01.09.2020, №1 від 07.11.2020 виданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Любава-Агро" ТОВ "Коудайс Україна".

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

В подальшому від представника позивача надійшла заява про відшкодування витрат на правничу допомогу, в якій просив включити до судових витрат витрати, понесені позивачем на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., які стягнути з відповідача Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Любова-Агро".

Додатковим рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Любава-Агро" 2000 ( дві тисячі) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Вказане додаткове рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач- Головне управління ДПС у Тернопільській області, яка в апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване додаткове рішення винесене з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити повністю в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Любава-Агро" про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскільки дана категорія справ є типовою, також наявна значна кількість судової практики, що є в загальному доступі в мережі інтернет, суд повинен встановити, що понесені витрати були необхідними, без яких сторона не змогла б обійтись самостійно, разом з тим апелянт вважає, що надана правова допомога не є обгрунтованою.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1)щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2)суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3)судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, у ст.252 КАС України встановлено вичерпний перелік підстав для винесення додаткового рішення у справі.

Суд зазначає, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (постанови чи ухвали), внаслідок якої залишилися не вирішені певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Згідно з ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.7 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5)пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з ч.1-4 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в матеріалах справи наявні: копія договору про надання правової допомоги №22/03 від 22 березня 2021р.; копія рахунку-фактури №05/07 від 05.07.2021р. завіреного належним чином; копію видаткового касового ордеру від 05.07.2021р, завірена належним чином; копія довідки про отримання гонорару від 05.07.2021р.завірена належним чином; копія акту приймання-передачі наданих послуг від 10.08.2021 року, завіреного належним чином; детальний опис робіт по справі № 500/1430/21.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сума витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн в даній справі, є неспівмірною з ціною заявленого позову.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що при вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою, суд враховує, наявність судових рішень у справах з подібним предметом спору. Водночас, суд оцінює співмірність витрат позивача на правничу допомогу із складністю предмету позову та обсягу фактично наданих адвокатом послуг,

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що дана категорія справ є поширеною, судова практика сформована судами, а всі додатки до позовної заяви були в позивача. Тому, аналіз правових підстав та підготовка позовної заяви не потребують значної витрати часу.

А відтак, проаналізувавши наведені норми процесуального законодавства, умови договору про надання правової допомоги та зміст наданих послуг, об`єм матеріалів справи, типовість спору, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що стягненню в користь позивача підлягає розмір витрат на правничу допомогу в сумі 2000,00 грн.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування додаткового рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області залишити без задоволення, а додаткове рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року у справі №500/1430/21 без змін.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга