Справа № 640/30685/21
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2022-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Степанюка А.Г.

За участю секретаря: Шевченко Е.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Міжнародної благодійної організації "Екологія-Право-Людина" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 січня 2022 року, суддя Шейко Т.І., у справі за адміністративним позовом Міжнародної благодійної організації "Екологія-Право-Людина" до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Коксовий завод "Новомет" про визнання протиправним та скасування дозволу,-

У С Т А Н О В И В:

Міжнародна благодійна організація "Екологія-Право-Людина" звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Коксовий завод "Новомет" про визнання протиправними та скасування дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами №-00389 від 05 березня 2021 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 січня 2022 року позовну заяву Міжнародної благодійної організації "Екологія-Право-Людина" до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів про визнання протиправними та скасування дозволу залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 січня 2022 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з`явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У відповідності до частин першої-третьої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною 3 статті 122 КАС для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі, і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Даний висновок узгоджується з паровою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постановах від 27 січня 2021 року у справі № 160/4284/19 та від 14 травня 2021 року у справі №176/2584/15-а (2-а/176/114/15).

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 15 травня 2019 року у справі № 804/4217/18.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись". Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Як убачається із матеріалів справи, позивач оскаржує дозвіл, виданий Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів Товариству з обмеженою відповідальністю "Коксовий завод "Новомет" на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами №-00389 від 05 березня 2021 року, тоді як з даними адміністративним позовом Міжнародна благодійна організація "Екологія-Право-Людина" звернулась до суду 22 жовтня 2021 року, що підтверджується штемпелем відділення поштового зв`язку на описі вкладення у цінний лист № 800 та не заперечується позивачем.

Колегією суддів встановлено, що 05 березня 2021 року, безпосередньо після перевірки документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України видало ТОВ «Коксовий завод «Новомет» дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами за № -00389.

Надалі, відповідач включив інформацію про підприємство до офіційного реєстру Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів, відповідно до якого ТОВ «Коксовий завод «Новомет» включено до реєстру об`єктів, які відносяться до 1-ї групи (об`єкти, які взяті на державний облік і мають виробництва або технологічне устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування) та отримали дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Зазначене безпосередньо підтверджується даними вказаного реєстру, який опублікований на офіційному загальнодоступному інтернет порталі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів.

При цьому, 06 квітня 2021 року на офіційному порталі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів оприлюднено стаття (новина) під назвою «Дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря ТОВ «Коксовий завод «Новомет» виданий відповідно до вимог чинного законодавства», в якій наведено дату видачі дозволу та проведено аналіз відповідача при видачі відповідного дозволу.

Як зазначає позивач, про оскаржуваний наказ йому стало відомо лише 06 квітня 2021 року коли Міндовкілля на своїй сторінці оприлюднило інформацію про видачу дозволу на викиди та деякі обґрунтування законності видачі такого дозволу.

Таким чином, 06 жовтня 2021 року закінчується термін позовної давності для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Також позивач зазначає, що в серпні 2021 року Міжнародній благодійній організації "Екологія-Право-Людина" стало відомо, що відповідач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом про анулювання спірного дозволу на викиди забруднюючих речовин, виданого ТОВ «Коксовий завод «Новомет».

У в зв`язку з чим Міжнародною благодійною організацією "Екологія-Право-Людина" заявлно клопотання про вступ у справу в якості третьої особи на стороні позивача, проте Харківський окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні такого клопотання, про що позивачу стало відомо 08 вересня 2021 року.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, дізнавшись про наявність оскаржуваного дозволу, проаналізувавши його та дійшовши висновку про його протиправність, позивач не позбавлений був можливості звернутися до суду у встановлений статтею 122 КАС України строк.

Разом з тим, позивач сам зазначає, що саме 06 жовтня 2021 року мав би закінчитися термін позовної давності для звернення із даним позовом, проте Міжнародна благодійною організацією "Екологія-Право-Людина" звернулась до суду лише 22 жовтня 2022 року, а саме після прийняття рішення Харківським окружним адміністративним судом про відмову у задоволенні позову Міндовкілля про анулювання дозволу на викиди, виданого 05 березня 2021 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Коксовий завод «Новомет».

Так, відповідно до частини 1 статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з частиною 3 статті 11 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано адміністративний позов, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Доводи представника скаржника про те, що позивач не звертався до суду з відповідним позовом після того як дізнався про наявність спірного дозволу, так як чекали рішення Харківського окружного адміністративного суду по іншій справі для вирішення доцільності такого звернення, колегія суддів вважає не є доказом поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що, як зазначила представник скаржника, всі докази, які свідчать про поважність пропуску строку на звернення до суду, були надані до суду, інших не має.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивач не позбавлений був можливості звернутися до суду з даним позовом у встановлений КАС України строк, незалежно від звернення Міндовкілля до Харківського окружного адміністративного суду з позовом про анулювання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами №-00389 від 05 березня 2021 року.

Зі сталою практики ЄСПЛ убачається, що відступлення від принципу правової визначеності через відновлення строку звернення до суду або на оскарження судового рішення виправдано лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру (справа «Салов проти України»), зокрема, з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи (справа «Сутяжник проти Росії», п. 38).

При оцінюванні поважності причин пропуску строку звернення до суду та прийнятті рішень про його поновлення ЄСПЛ, як правило, враховує: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінку заявника; 3) поведінку державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (справи «Бочан проти України», «Смірнова проти України», «Федіна проти України», «Матіка проти Румунії» та інші).

Відповідач не навів в ході розгляду справи жодної важливої обставини, яка б переконливо свідчила, про пропуск строку звернення до суду з поважних причин з огляду на вищезазначені ЄСПЛ обставини.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позов Міжнародної благодійної організації «Екологія-Право-Людина» підлягає залишенню без розгляду, оскільки позивачем на наведено поважних причин для подання позову поза шестимісячним строком відповідно до статті 122 КАС України. Таких доводів не наведено позивачем і в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, підстави для її скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши доводи позивача, викладені у заяві, прийняв законну ухвалу у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 січня 2022 року.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міжнародної благодійної організації "Екологія-Право-Людина" залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 січня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Степанюк А.Г.

Повний текст виготовлено: 14 червня 2022 року.