Справа № 120/1628/22-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2022-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 червня 2022 р. Справа № 120/1628/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Глуховецької селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ

08.02.2022 у Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) до Глуховецької селищної ради (далі - відповідач, Рада). У позовній заяві позивачка просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за результатами розгляду її заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2, 00 га із земель комунальної власності Глуховецької селищної ради;

- зобов`язати відповідача розглянути питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2, 00 га із земель комунальної власності Глуховецької селищної ради.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка посилається на протиправну бездіяльність відповідача щодо не прийняття по суті рішення за результатом розгляду її клопотання про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га.

Позивачка зазначила, що із клопотанням про надання дозволу вона звернулася 09.08.2021, однак на час звернення до суду (02.02.2022) відповідачем жодного рішення за результатом його розгляду не прийнято.

Це стало приводом для звернення до суду з метою визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Раду розглянути клопотання.

Ухвалою від 10.02.2022 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Крім цього, учасникам справи встановлено строки для подання заяв по суті справи та витребувано у відповідача додаткові докази.

09.03.2022 подано відзив на позовну заяву у якому відповідач не погоджується із аргументами позивачки та просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Рада зазначає, що протягом 2021 будь-яких клопотань від позивачки на адресу селищної ради не надходило, тому немає підстав стверджувати про протиправну бездіяльність при розгляді клопотання позивачки.

Надавши оцінку мотивам заяв по суті справи та дослідивши письмові докази, суд встановив таке.

21.11.2021 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою, у якій зазначила, що у серпні 2021 року вона звернулась до Ради із клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, однак інформації про ухвалення одного із передбачених нормами Земельного кодексу України рішень за результатом розгляду клопотання про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою не отримала.

Листом від 25.01.2022 Рада повідомила позивачку, що протягом 2021 року жодних клопотань про розгляд земельних питань від неї на адресу селищної ради не надходило.

Позивачка вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у не розгляді її клопотання про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою в порядку та строк встановлений нормами Земельного кодексу України, а тому за захистом своїх прав та інтересів звернулася до суду.

Визначаючись щодо вказаного питання суд враховує, що правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III (по тексту - ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III).

Згідно із ст. 116 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульований положеннями ст. 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III.

Нормами ч. 6 ст. 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III).

З аналізу вказаних норм Земельного кодексу України слідує, що з метою реалізації права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства громадяни мають право звернутися до органу місцевого самоврядування із клопотанням, яке повинно відповідати вимогам, що встановлені ч. 6 ст. 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III.

Праву громадян зацікавлених в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки кореспондує обов`язок органу місцевого самоврядування розглянути клопотання у місячний строк і прийняти одне із передбачених Земельним кодексом України рішень: 1) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; 2) мотивоване рішення про відмову у наданні такого дозволу.

При цьому юридичним фактом із настанням якого у Ради виникає вказаний вище обов`язок є звернення особи, що зацікавлена в безоплатній приватизації земельної ділянки до органу місцевого самоврядування із клопотанням про надання дозволу.

Позивачка у позові стверджує, що із клопотанням про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою вона звернулася до відповідача 09.08.2021, однак жодного із рішень відповідачем не прийнято. Як наслідок вважає, що такий стан розгляду її клопотання вказує на протиправну бездіяльність Ради.

При оцінці вказаних доводів суд враховує, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма пасивної поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18.11.2019 по справі № 902/761/18.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Виходячи із обставин цієї справи, позивачка повинна довести факт свого звернення у серпні 2021 до Ради із відповідним клопотанням, адже відповідач у відзиві заперечує надходження такого клопотання.

Однак, оглянувши матеріали справи суд встановив, що ОСОБА_1 до позовної заяви не долучено копії клопотання про надання їй дозволу на виготовлення документації із землеустрою та/або доказів його отримання відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 163 КАС України, позивач вправі подати відповідь на відзив у якому викласти свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення.

Однак вказаним правом позивачка не скористалася та не подала відповіді на відзив відповідача із спростуванням аргументів Ради про не надходження у 2021 році до органу місцевого самоврядування клопотання ОСОБА_1 із проханням надати дозвіл на виготовлення документації із землеустрою з метою відведення земельної ділянки у власність.

Крім того ухвалою суду від 10.02.2022 у відповідача витребувано належним чином засвідчені копії клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою із додатками до нього та інформацію про хід його розгляду.

Однак відповідачем повідомлено, що протягом 2021 року жодних клопотань від імені ОСОБА_1 на адресу Глуховецької селищної ради не надходило.

За таких обставин суд доходить висновку, що позивачкою не доведено факт її звернення до відповідача із клопотанням від 09.08.2021 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. За відсутності такого клопотання немає підстав для висновку про виникнення у Ради обов`язку прийняти рішення за результатом його розгляду. Відтак, твердження позивачки про допущення відповідачем протиправної бездіяльності є необґрунтованим та безпідставним, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, підстави для стягнення в користь позивачки сплаченого нею при зверненні до суду судового збору відсутні.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ

У задоволенні вимог адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ;

Відповідач: Глуховецька селищна рада - вул. Шкільна, 41, смт. Глухівці, Хмільницький район, Вінницька область, 22130, .

Суддя Богоніс Михайло Богданович