Справа № 569/4536/22
Суддя: Левчук О. В.
Дата ухвалення: 2022-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/4536/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Левчука О.В.,

за участі секретаря судового засідання Янок М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Волинської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України)

про скасування постанови № 2001/20500/18 від 16.05.2018,

учасники справи в судове засідання не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Волинської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про скасування постанови №2001/20500/18 від 16.05.2018.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що він перетнув кордон 25.12.2017 в районі Волинської митниці ФДС та ввіз транзитом на територію України транспортний засіб ОРЕL модель ТIGRА реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 . Відповідно до н. 1 ч. 1 ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). 30.12.2017 поблизу ринку «Дикий» у м. Рівне у ОСОБА_1 з автомобіля ОРЕL модель ТIGRА реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 було викрадено документи, а саме: закордонний паспорт, виданий на ім`я ОСОБА_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ОРЕL ТIGRА, посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_1 , страхові документи та грошові кошти на суму 3000 грн., про що було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 008661. Не маючи документів ОСОБА_1 04.01.2018 подав заяву на ім`я начальника Рівненської митниці ДФС Іванова В.О. з інформацією про те, що він не може вивезти вчасно за межі території України транспортний засіб ОРЕL модель ТIGRА реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 . Викрадені документи було повернуто ОСОБА_1 24.04.2018, про що свідчить довідка слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції Водяного Д.М. Після отримання документів. ОСОБА_1 поїхав на кордон Львівської митниці, щоб вкластися в 10-ти денний термін та виїхав за межі України.

27 січня 2022 року, встановивши додаток «Дія», позивач дізнався про те, що відкрито виконавче провадження № 56948157 від 10.08.2018. 14.02.2022 ОСОБА_1 звернувся до Волинської митниці ДМС України з проханням надати інформацію щодо підстави накладення на нього штрафу в розмірі 9 350 грн.

Листом від 17.02.2022 за вих. № 7.3-20/2801 за результатами заяви повідомлено, що за фактом перевищення встановленого ст. 95 МК України строку доставки транспортного засобу марки OPEL модель TIGRA реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 до органів доходів і зборів більше ніж за десять діб, відносно ОСОБА_1 посадовими особами митниці 18.04.2018 складено протокол про порушення митних правил № 2001/20500/18. 16.05.2018 за результатами розгляду справи про порушення митних правил № 2001/20500/18 винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу 8 500 грн., яка була направлена, як і вказаний протокол про порушення митних правил, поштою за адресою: АДРЕСА_1 уд. 32. Однак, за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 не проживає, пошту за вказаною адресою не отримує і відповідно не мав можливості дізнатись про винесення оскаржуваної постанови.

Ухвалою суду від 21.04.2022 поновлено пропущений строк для звернення до суду, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті та витребувано у Волинської митниці Державної митної служби України (44350, с.Римачі, Любомльського району Волинської області, вул.Призалізнична, 13) докази направлення оскаржуваної постанови для позивача та належним чином завірену копію постанови № 2001/20500/18 від 16.05.2018.

30 травня 2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому представник вказує, що постанова щодо накладення штрафу за порушення митних правил, встановлених ст.95 МК України, на позивача винесена згідно з вимогами закону, просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви.

30 травня 2022 року на вимогу ухвали суду від 21.04.2022, відповідачем надано належним чином завірену копію постанови Волинської митниці ДФС від 16.05.2018 №2001/20500/18. Також, відповідачем подано клопотання про заміну неналежного відповідача на належного, а саме - неналежного відповідача Волинську митницю Державної митної служби України на належного відповідача - Волинську митницю (відокремлений підрозділ Державної митної служби України).

Ухвалою суду від 14.06.2022 клопотання відповідача задоволено та замінено неналежного відповідача Волинську митницю Державної митної служби України на належного відповідача - Волинську митницю (відокремлений підрозділ Державної митної служби України).

Позивач в судове засідання не з`явився, його представником було подано клопотання про розгляд справи без її участі та участі її довірителя, позовну заяву підтримує та просить її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що за фактом перевищення встановленого ст. 95 МК України строку доставки транспортно засобу марки OPEL модель TIGRA реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 до органів доходів і зборів більше ніж за десять діб, відносно ОСОБА_1 посадовими особами митниці 18.04.2018 складено протокол про порушення митних правил № 2001/20500/18. Згідно з вказаним протоколом, за результатами моніторингу дотримання громадянами вимог митного режиму транзиту та з інформації, що міститься в АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС було встановлено, що 25.12.2017 о 07 год. 03 хв. через митний пост "Ягодин" Волинської митниці ДФС громадянином України ОСОБА_1 було ввезено автомобіль марки OPEL модель TIGRA реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_2 та станом на 18.04.2018 його не вивезено та в інший митний режим не заявлено. На виклик для надання пояснень щодо порушення термінів транзитного переміщення даного автомобіля та вирішення питання щодо запровадження протоколу про порушення митних правил, ОСОБА_1 на Волинську митницю ДФС не прибув. Таким чином, встановлено, що громадянином України ОСОБА_1 перевищено встановлений ст. 95 Митного кодексу України строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту 10 діб автомобіля марки OPEL модель TIGRA реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_2 , тобто строк доставки до митниці призначення, більше ніж на 10 діб.

Згідно з копією листа від 17.02.2022 за вих. № 7.3-20/2801, за результатами заяви ОСОБА_1 повідомлено, що за фактом перевищення встановленого ст. 95 МК України строку доставки транспортного засобу марки OPEL модель TIGRA реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 до органів доходів і зборів більше ніж за десять діб, відносно ОСОБА_1 посадовими особами митниці 18.04.2018 складено протокол про порушення митних правил № 2001/20500/18.

16.05.2018 за результатами розгляду справи про порушення митних правил №2001/20500/18 винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу 8 500 грн.

Так, згідно з ч.1 ст.529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

На підставі частини першої статті 90 Митного кодексу України, транзит це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

В пункті 57 частини 1 статті 4 МК України закріплено визначення поняття «товари», якими є будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом (частина 1 статті 381 МК України).

Згідно з частинами першою, четвертою статті 102 МК України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

Як визначено статтею 95 МК України, для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - п`ять діб.

Частиною третьою статті 470 МК України передбачено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 488 МК України встановлено, що провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Відповідно до ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 497 МК України у провадженні у справах про порушення митних правил беруть участь: 1) особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил; 2) власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цьогоКодексу (заінтересовані особи); 3) представники осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та заінтересованих осіб (законні представники, представники, які діють на підставі довіреності, доручення); 4) захисники; 5) представники органів доходів і зборів; 6) свідки; 7) експерти; 8) перекладачі; 9) поняті.

Згідно зі ст. 498 МК України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил в органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 526 МК України, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Частиною 4 ст. 526 МК України визначено, що справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Так, судом встановлено, що копія протоколу від 18 квітня 2018 року головного державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС Коляди В.І. направлялася на адресу позивача по справі ОСОБА_1 , але останнім отримана не була.

Згідно з ч.1 ст.494 Митного кодексу України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

У разі потреби в протоколі зазначаються також місце, дата і час розгляду справи про порушення митних правил (ч.6 ст.494 МК України).

Згідно з ч.9 ст.494 МК України якщо при складенні протоколу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не була присутня, до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою митного органу, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого один примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою (місце проживання або фактичного перебування).

Протокол вважається врученим у тому числі у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою або місце проживання чи фактичного перебування, повідомлене такою особою, є недостовірним (ч.10 ст. 494 МК України).

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву посилається на те, що позивача про час та місце розгляду повідомлено листом про направлення протоколу про порушення митних правил.

Разом із тим, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що на час розгляду справи у Волинської митниці Держмитслужби були наявні відомості про належне повідомлення позивача про розгляд справи. Щодо посилання відповідача на положення ч.10 ст.494 МК України, то відповідачем не надано доказів того, що на їхню адресу час розгляду справи було повернуто конверт із поштовою кореспонденцією із відміткою про причини невручення.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що справа про порушення митних правил була розглянута за відсутності особи, яка притягалася до відповідальності, без належного її сповіщення про дату, час та місце розгляду справи, тобто, з порушенням вимог, встановлених ст.526 Митного кодексу України. Внаслідок цього, позивача було позбавлено можливості реалізувати свої права визначені ст.498 Митного кодексу України, зокрема позивача позбавлено можливості ознайомитись з правами та обов`язками, надати пояснення, подати докази, скористатись послугами адвоката, а також порушено принципи змагальності та повноти розгляду справи.

Порушення органами державної влади встановленої законом процедури здійснення контрольних повноважень, зокрема, позбавлення права на участь особи, щодо якої здійснюють контрольні заходи, є істотним, а не формальним порушенням.

Вищезазначений висновок узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 20.06.2018 №806/2554/16, від 29.03.2019 по справі №502/1664/16-а, які в силу положень ч.5 ст.242 КАС України мають бути враховані при розгляді цієї справи.

При цьому, в постанові від 03.04.2018 у справі №156/404/17 Верховний Суд висловив правову позицію щодо неналежного повідомлення до участі у справі як самостійної підстави для скасування постанови митного органу. Зокрема суд вказав, що безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, що має місце в даній справі через відсутність належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про порушення митних правил, є окремою самостійною і достатньою підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 жовтня 2018 року у справі № 405/7568/16-а (2-а/405/219/16) та від 31 січня 2019 року у справі №760/10803/15-а.

Крім того, в справі про порушення митних правил винуватість особи має бути також доведена поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Вказана норма дає загальне визначення такому правопорушенню як порушення митних правил, які можуть вчинятись як з умислу, так і з необережності. Однак її зміст не свідчить про те, що будь-яке порушення митних правил, визначене в МК України, є проступком незалежно від форми вини. Форма вини в конкретному виді порушення митних правил визначається диспозицією статті, що передбачає відповідальність за конкретне порушення.

Як встановлено судом, згідно з копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, №008661, 31.12.2017 було внесено відомості до вказаного реєстру про те, що 30.12.2017 поблизу ринку «Дикий» у м. Рівне у ОСОБА_1 з автомобіля ОРЕL модель ТIGRА реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 було викрадено документи, а саме: закордонний паспорт, виданий на ім`я ОСОБА_1 , свідоцтво про реєстрацію транспорного засобу ОРЕL ТIGRА, посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_1 , страхові документи та грошові кошти на суму 3000 грн.

Відповідно до копії заяви від 04.01.2018, на ім`я начальника Рівненської митниці ДФС Іванова В.О. позивачем повідомлено інформацією про те, що він не може вивезти вчасно за межі території України транспортний засіб ОРЕL модель ТIGRА реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 у зв`язку з викраденням документів на автомобіль.

Згідно з копією відповіді № 213/18/17-70-18 від 11.01.2018 з Рівненської митниці ДФС, для ОСОБА_1 повідомлено, що враховуючи обставини викрадення документів, йому необхідно здійнити вивезення транспортного засобу після завершення дії обставини, що вказані ним у його заяві від 04.01.2018.

Відповідно до копії довідки слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції Водяного Д.М., викрадені документи було повернуто ОСОБА_1 24.04.2018.

Таким чином, суд не вбачає достатніх підстав вважати установленою поза розумним сумнівом вину позивача будь-якої форми у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України.

Такі обставини свідчать про порушення митним органом презумпції невинуватості, адже обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, аналіз доказів по справі, суд вважає, що належних, допустимих і достатніх доказів наявності в діях позивача складу правопорушення передбаченого ч.3 ст.470 МК України правопорушення митним органом не здобуто.

Винесення оскаржуваної постанови без врахування наведених обставин та положень закону свідчить про неповноту і необ`єктивність розгляду протоколу про порушення митних правил.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.531 МК України підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, судом встановлено наявність передбачених ст.531 МК України підстав для скасування постанови.

У зв`язку з цим та відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України позов підлягає до задоволення.

Щодо відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.

Відповідно до ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст.134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У ч. 2ст. 134 КАС України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та обсяг судових витрат визначено у ч. 3 ст. 134 КАС України, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У пунктах 4, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

За змістом ст. 19 вказаного Закону передбачено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

З матеріалів справи встановлено, що представником позивача надано документи, що підтверджують витрати на правничу допомогу, які сплачені позивачем у зв`язку з розглядом справи, а саме: договір про надання правової допомоги адвокатом від 15 березня 2022 року; рахунок на оплату згідно з договором про надання правничої допомоги від 15 березня 2022 року в якому зазначено обсяг наданих послуг та їх вартість; меморіальний ордер № @2PL826864 від 16.03.2022 на суму 2 000 грн. та меморіальний ордер №@2PL212815 від 26.05.2022 на суму 2 500 грн.

Таким чином наявні підстави для відшкодування витрат позивача на правничу допомогу адвоката в розмірі 4 500 грн. 00 коп., які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) на користь позивача.

Також, відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, суд вважає, що за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) слід стягнути на користь позивача, понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст. 2, 6, 72-77, 90, 241-243, 245, 246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Волинської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про скасування постанови № 2001/20500/18 від 16.05.2018 задовольнити.

Скасувати постанову № 2001/20500/18 від 16.05.2018 року Волинської митниці Державної митної служби України в справі про порушення митних правил про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 9 350,00 грн. та провадження у справі закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 496 грн 20 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4 500 грн 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 , адреса для листування: АДРЕСА_4 (офіс юридичної компанії "Асмунд"), РНОКПП НОМЕР_4 ;

відповідач - Волинська митниця (відокремлений підрозділ Державної митної служби України): 44350, с.Римачі, вул.Призалізнична, буд.13, Любомльського району Волинської області.

Повне судове рішення складене та підписане 16.06.2022.

Суддя Левчук О. В.