Справа № 340/10734/21
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 червня 2022 року м. Дніпросправа № 340/10734/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року (суддя Хилько Л.І.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, просив визнати протиправними дії відповідача та зобов`язати його здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії, виходячи з 85% відповідних сум грошового забезпечення та без обмеження пенсії максимальним розміром.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року позов задоволено частково.

Суд вирішив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 85% до 70% відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку з 01.12.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок пенсії за вислугу років, призначеної ОСОБА_1 , виходячи з 85% відповідних сум грошового забезпечення та виплатити різницю, яка утвориться за результатами такого перерахунку.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Позивачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмов у задоволенні частини позовних вимог щодо перерахунку і виплати пенсії без обмеження максимального розміру та відмови зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судових рішень, позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано, що починаючи з 01.12.2019 діючим законодавством не було встановлено обмежень щодо максимального розміру пенсій для військових формувань та правоохоронних органів.

Відповідачем також подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано ЗУ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014, яким у частині 2 статті 13 ЗУ №2262 цифри «80» замінено цифрами « 70».

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів.

Як було встановлено судом першої інстанції, позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує пенсію по лінії МВС України відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яку призначено у розмірі 85% грошового забезпечення (вислуга років 30).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року у справі №340/3239/21, яке набрало законної сили 05 листопада 2021 року, було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити з 01.12.2019 року перерахунок пенсії за вислугу років, призначеної позивачу за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на підставі довідки державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Кіровоградській області» про розмір грошового забезпечення № 5972 від 07.05.2021 року та виплатити йому заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком.

Разом з тим, у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії, виходячи з розрахунку 85% від суми місячного грошового забезпечення та без обмеження її граничного розміру суд відмовив, оскільки не було надано доказів того, що між позивачем та відповідачем наразі виник новий публічно-правовий спір щодо зменшення основного розміру пенсії чи обмеження максимального розміру пенсії, перерахованої на підставі оновленої довідки, який би вимагав судового вирішення у цій справі.

На виконання рішення суду позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019 виходячи з 70% від суми грошового забезпечення, розмір якої при цьому склав всього 22 655,44 грн., з яких: 22 589,01 грн. основний розмір пенсії, 66,43 грн. підвищення як учаснику бойових дій. При цьому, така пенсія позивачу з 01.12.2021 виплачується з урахуванням максимального розміру пенсії, тобто в сумі 19 340,00 грн. (а.с.58-59).

Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції зазначив, що оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені зміни до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ, щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, отже при перерахунку пенсії відповідним категоріям, має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Також судом першої інстанції було зазначено, що дії відповідача щодо перерахунку та виплаті з 01.12.2019 позивачу пенсії з обмеженням граничного розміру пенсії є законними і обґрунтованими, що не призвело до зменшення розміру пенсії останнього, яку він отримував до цього (15736,59 грн.). В даному випадку вчинення таких дій за своєю суттю не є звуженням обсягу вже набутих позивачем прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

Згідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії належать перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною 2 статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України № 2262-ХІІ (у редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу) загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен був перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI, внесено зміни до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII, яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Пунктом 23 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 №1166-VII, внесені зміни у ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно яких цифри « 80» було замінено цифрами « 70».

Згідно з пунктом 2 розділу ІV Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», пункт 23 розділу ІІ вказаного Закону набрав чинності з 01.05.2014.

Судом першої інстанції вірно було зазначено, що обмеження максимального розміру пенсії на рівні 70% застосовуються до пенсій, які призначаються з 01.05.2014.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ст. 13 Закону № 2262-ХІІ, застосовується при призначенні пенсій, а перерахунок пенсій врегульовано ст. 63 Закону № 2262-ХІІ.

При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Доводи апеляційної скарги відповідача вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Вірними є висновки суду першої інстанції, що відповідач при перерахунку пенсії позивача з 01.12.2019, відповідно до ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», неправильно застосував вимоги ст. 13 вказаного Закону, з огляду на що, його дії щодо перерахунку пенсії позивача виходячи з 70% від суми грошового забезпечення є протиправними, а перерахунок такої пенсії має бути здійснений із застосуванням розміру пенсії 85% відповідних сум грошового забезпечення.

Щодо наявності підстав для обмеження пенсії максимальним розміром.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем при перерахуванні з 01.12.2019 позивачу пенсії визначено її розмір в сумі 22655,44 грн.. Проте, виплату перерахованої позивачу пенсії з 01.12.2021 було обмежено десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність (з 01.12.2021 - 1934 грн.), тобто 19 340 грн.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції переглядаючи судове рішення доходить наступних висновків.

Спірнім в цій справі є питання наявності правових підстав для застосування відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії обмеженням її максимальним розміром, передбачене статтею 2 Закону № 3668-VI.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.

Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Таким чином, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

На момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів доходить висновку, що вони суперечать одна одній.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.12.2021 у справі №400/2085/19 та постанові від 22.01.2022р. справа №240/7087/20.

Враховуючи зазначене, обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

З урахуванням викладеного, враховуючи ч. 5 ст. 242 КАС України, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню в частині відмовлених позовних вимог з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.

Щодо зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 382 КАС України).

Судом першої інстанції вірно було взято до уваги відсутність доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Апеляційну скарги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії скасувати в частині відмовлених позовних вимог.

Позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області () здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) без обмеження розміру пенсії максимальним розміром.

В іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 15 червня 2022 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш