Справа № 400/348/22
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2022 р. № 400/348/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:Радсадівської сільської ради, вул. Миру, 5,Радісний Сад,Миколаївський район, Миколаївська область,57160,

до відповідача:Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), пр-т Миру, 46/1,Миколаїв,54056,

про:визнання дій неправомірними, визнання протиправними та скасування постанов від 20.12.2021р у ВП 67603722, від 22.11.2021р.№67603722, вимогу від 20.12.2021р. №67603722, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про:

- визнання неправомірними дії щодо винесення постанови від 20.12.2021 у виконавчому провадженні № 67603722 про накладання штрафу у розмірі 5100грн.,

- визнання протиправною та скасування постанови від 20.12.2021 № 67603722 про накладання штрафу у розмірі 5100грн.,

- визнання неправомірними дії щодо винесення вимоги державного виконавця від 20.12.2021 у виконавчому провадженні № 67603722 ,

- визнання протиправною та скасування вимоги від 20.12.2021 у виконавчому провадженні № 67603722 ,

-визнання протиправною та скасування постанову від 22.11.2021 у виконавчому провадженні № 67603722 про стягнення виконавчого збору у розмірі 24000 грн.,

- визнання протиправною та скасування постанову від 22.11.2021 у виконавчому провадженні № 67603722 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 200 грн.

- зобов`язання закінчити виконавче провадження № 67603722 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України « Про виконавче провадження»(фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач виконав рішення Миколаївського окружного адміністративного суду до відкриття виконавчого провадження, тому вимога, постанови про накладання штраф, виконавчого збору, про розмір мінімальних витрат прийнято протиправно та підлягають скасуванню.

Відповідач відзив на позов не надав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ч. 1 ст. 268 КАС України.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

22.11.2021 державний виконавець відкрив виконавче провадження ВП № 676037 з примусового виконання рішення Миколаївського оружного адміністративного суду по справі № 400/5523/21 від 01.11.2021 про зобов`язання Радсадівську сільську раду Миколаївського району Миколаївської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

22.11.2021 постановою про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження визначено для боржника-позивача у справі розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 200 грн.

22.11.2021 державним виконавцем прийнята постанова про стягнення виконавчого збору в сумі 24000 грн.

07.12.2021 позивач надіслав ДВС заяву про закриття виконавчого провадження, оскільки рішення суду виконано до відкриття виконавчого провадження та на підтвердження надав рішення Радсадівської сільської ради від 12.11.2021 № 25.

20.12.2021 державний виконавець прийняв постанову про накладання штрафу на боржника в сумі 5100 грн., в якій зазначено, що боржником було подану державному виконавцю копія рішення Радсадівської сільської ради Миколаївської області від 12.11.2021 № 25, в якому відмовлено у наданні дозволу на розробку проекта землеустрою ОСОБА_1 , але саме рішення не містить посилання на підстави відмови у наданні дозволу, тобто рішення сільської ради прийнято без урахування висновків, викладених у рішенні по справі№ 400/5523/21.

Також державний виконавець надіслав позивачу вимогу, якою вимагав боржника протягом 10-ти робочих днів забезпечити виконання рішення суду.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження».

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч.4 ст,18 ЗУ№ 1404).

Згідно зі ст.27 Закону України « Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Відповідно до ч.4 ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Відповідно до частини першої, другої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За частиною першою статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Позивач після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.11.2021 надіслав відповідачу рішення сесії від 12.11.2021 № 25, яким відмовив стягувачу по виконавчому провадженню в наданні дозволу, тому відповідач вважав, що рішення суду по справі № 400/5523/21 позивачем не виконано, оскільки не містить посилання на підстави прийняття рішення сільради про відмову у наданні дозволу.

На виконання ухвали суду від 03.06.2022 позивач надав суду рішення сільради від 12.11.2021 №25 про відмову у наданні дозволу на розробку землеустрою.

У рішення сільської ради №25 віл 12.11.2021 зазначено про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою ОСОБА_1 із масиву кадастровий номер :01:000:1707 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення. У преамбулі рішення зазначено, що рішенням ради № 10 від 02.07.2021 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для продажу права оренди на земельних торгах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :01:000:1707 за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності в межах Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області.

Відповідно до ч.1,2 ст.127 ЗК України органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або передають їх у користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності та набуття прав користування ними (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюються на конкурентних засадах (на земельних торгах) у формі електронного аукціону у випадках та порядку, встановлених главою 21 цього Кодексу.

Земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті(ч.1 ст.134 ЗК України). Відтак, земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:1707, частину з масиву якої стягувач бажав отримати у власність, за проектом землеустрою визначена власником земельної ділянки для продажу права оренди на земельних торгах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що відповідно до вищезазначених норм Земельного Кодексу України належить до повноважень сільської ради. Таким чином, суд вважає, що позивач виконав рішення суду по справі № 400/5523/21 до відкриття виконавчого провадження, тому правових підстав для накладання штрафу на позивача немає, а постанову постанови від 20.12.2021 № 67603722 про накладання штрафу у розмірі 5100грн. належить визнати проти правною та скасувати. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження(ст.27 Закону України «Про виконавче провадження»). Постанова від 22.11.2021 у виконавчому провадженні № 67603722 про стягнення виконавчого збору у розмірі 24000 грн. була відповідачем прийнята правомірно одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, тому правових підстав визнавати її протиправною немає.

Але, в зв`язку з тим, що позивачем надано суду та державному виконавцю докази виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження, то відповідно до ст.27 ЗУ №1406 виконавчий збір не стягується, а постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 24000 грн. належить скасувати.

Також існують всі підставі для закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, тому позовні вимоги в частині зобов`язання закінчити виконавче провадження № 67603722 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України « Про виконавче провадження»(фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом) належить задовольнити.

Позовні вимоги в частині визнання неправомірними дії щодо винесення вимоги державного виконавця від 20.12.2021 у виконавчому провадженні № 67603722 , визнання неправомірними дії щодо винесення постанови від 20.12.2021 у виконавчому провадженні № 67603722 про накладання штрафу у розмірі 5100грн. задоволенню не підлягають, оскільки права позивача порушенні не самими діями державного виконавця, а тими рішеннями, які прийняті за результатами цих дій та права позивача будуть захищені шляхом скасування постанови та вимоги.

Оскільки вимога державним виконавцем прийнята 20.12.2021 вже після того, коли позивач надав державному виконавцю докази виконання рішення суду, тому вона є протиправною та її належить скасувати.

Позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування постанову від 22.11.2021 у виконавчому провадженні № 67603722 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 200 грн. задоволенню не підлягають з огляду на таке:

Кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення (ст.42 Закону України №1402).

Відтак, тільки на стадії закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення, оскільки відповідачем така постанова ще не прийнята, то позовні вимоги в цій частині є передчасними, оскільки постанова від 22.11.2021 у виконавчому провадженні № 67603722 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 200 грн. на час звернення позивача до суду не порушувала його прав, а судовому захисту підлягають тільки порушені права.

Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Тому позов належить задовольнити частково.

Судовий збір відповідно до ч.2 ст.139 КАС України покладається на позивача, оскільки при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень судовий збір з відповідача не стягується.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 20.12.2021 № 67603722 про накладання штрафу у розмірі 5100грн.,

Визнати протиправною та скасувати вимогу від 20.12.2021 у виконавчому провадженні № 67603722.

Скасувати постанову від 22.11.2021 у виконавчому провадженні № 67603722 про стягнення виконавчого збору у розмірі 24000 грн.,

Зобов`язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Одеса) закінчити виконавче провадження № 67603722 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України « Про виконавче провадження» (фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом).

В решті позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. О. Гордієнко