Справа № 420/3961/21
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2022-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/3961/21
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді - доповідача - Стас Л.В.

суддів Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 , звернувся з позовом до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області (далі відповідач, ГУ ДМС в Одеській області), в якому просив визнати протиправним та скасувати Висновок за результатами проведення процедури встановлення особи та належності до громадянства України ОСОБА_1 від 12.09.2021 року, прийнятий Чорноморським МВ ГУ ДМС України в Одеській області.

Також позивач просив зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо оформлення паспорту громадянина України вперше після досягнення 18-ті років з урахуванням ст.1 Конвенції про скорочення безгромадянства.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що звернувся до Чорноморського МВ ГУ ДМС України в Одеській області із заявою щодо оформлення паспорту громадянина України. 12 вересня 2020 року позивач отримав відповідь на свою заяву, відповідно до якої він не є громадянином України та його особу не встановлено через відмову надання пояснень його матір`ю.

Позивач вважає оскаржуваний висновок протиправним, та таким що суперечить Конституції України, оскільки під час розгляду його заяви Чорноморським МВ ГУ ДМС України не застосовано відповідні положення ч.1 ст.1 Конвенції про скорочення безгромадянства. Позивач вважав, що виконав умови, зазначені у відповідній статті (порушення клопотання перед належним органом), у тому числі умови, зазначені у ч.2 ст.1 вищезгаданої Конвенції.

Також позивач наголошував на тому, що відмова у видачі паспорту громадянина України ставить питання про легальність його знаходження на території України та порушує його право на працевлаштування та реалізації громадянських, політичних, економічних та соціальних прав.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області щодо не прийняття відповідного рішення за заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про оформлення паспорту громадянина України вперше після досягнення 18-ті років.

Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо оформлення паспорту громадянина України вперше після досягнення 18-ті років з прийняттям відповідного рішення.

В задоволенні решти позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі, ГУ ДМС в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2021 року та прийняти нове - про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилався на те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що Чорноморським МВ ГУ ДМС України в Одеській області з відповіді Чорноморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ПМУЮ (м. Одеса) про підтвердження видачі відділом реєстрації актів цивільного стану м. Іллічівська Одеської області 26.12.2000 року свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 , було встановлено, що мати позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка Республіки Узбекистан, відомості про паспортні дані у актовому записі про народження відсутні. Також відповідачем було встановлено про документування мати позивача паспортом громадянина України 06.02.2008 року. Однак, під час перевірки відповідач встановив, що відомості про законність перебування на території України матері позивача на момент його народження відсутні. Також апелянт зазначав, що підстави документування паспортом громадянина України мати позивача - ОСОБА_4 також відсутні. Наведене свідчить про неможливість визначення належності позивача до громадянства України.

Позивач, своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу, не скористався.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_5 , 14.08.2020 року звернувся до Чорноморського МВ ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про оформлення паспорта громадянина України вперше після досягнення 18-річного віку.

14.08.2020 року Чорноморським MB ГУ ДМС України в Одеській області сформована заява-анкета № 5014344 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру.

Чорноморський MB ГУ ДМС України в Одеській області надіслав на адресу Чорноморського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) з метою отримання відомостей щодо наданого позивачем свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану м. Іллічівська Одеської області 26.12.2000.

Листом Чорноморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від 20.08.2020 № 2722/57-17 підтверджено наявність в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян актового запису про народження гр.. ОСОБА_6 . При реєстрації народження видано свідоцтво НОМЕР_1 від 26.12.2000.

Мати позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в свідоцтві про народження зазначена як громадянка Узбекистану, документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 виданого Єланецьким РВ УМВС України в Миколаївській області 06.02.2008р.

Батько ОСОБА_7 зазначений у свідоцтві про народження згідно ч.. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері).

Чорноморським МВ ГУ ДМС України в Одеській області направлено до Єланецького РВ УДМС України в Миколаївській області запит від 18.08.2020 № 5120/743-20 щодо проведення перевірки стосовно матері позивача ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: належність до громадянства України, підстави документування паспортом громадянина України, законність документування паспортом громадянства України.

19.08.2020 року до Чорноморського МВ ГУ ДМС України в Одеській області надійшов лист Єланецького РС УДМС України в Миколаївській області від 19.08.2020 року № 4825/447-20, в якому зазначено, що паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданий ОСОБА_4 у системі ЄІАС УМП відсутня. В книзі обліку прибутків та видатків бланків паспортів Єланецького РВ УМВС України в Миколаївській області (форма 2) паспорт серії НОМЕР_2 оформлений на громадянку ОСОБА_9 . Відомості про реєстрацію місця проживання громадянки ОСОБА_4 відсутні. Громадянство ОСОБА_4 не підтверджується. Підстави документування паспортом громадянина України ОСОБА_4 не відомі.

Згідно даних ЄІАС УМП, а саме інформаційної підсистеми «Оформлення документів, що підтверджують громадянство України» та інформаційної підсистеми «ФМ «Недійсні документи» відомості щодо ОСОБА_1 відсутні та встановлено, що паспортом громадянина України для виїзду за кордон, паспортом громадянина України у вигляді ID-картки, паспортом громадянина України зразка 1994 року не документувався.

Враховуючи відсутність підтвердження підстав для набуття громадянства України 12.09.2020 року Чорноморським МВ ГУ ДМС України в Одеській області було прийнято висновок про те, що особу ОСОБА_1 не є встановленою, належність до громадянства позивача не встановлено, що є підставою для відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України відповідно до п.п.1 п.100 (особа не є громадянином України) та п.п.6 п.100 (особу не встановлено за результатами процедури встановлення особи).

Повідомлення про відмову у видачі паспорта громадянина України (лист від 12.09.2020 року № 5120-532/5120.1-20) було отримано ОСОБА_2 06.11.2020 року, що підтверджується особистим підписом позивача на зазначеному листі.

Вважаючи протиправною вказану відмову, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем в порушення п.101 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, який затверджено Постановою № 302 від 25.03.2015р. не прийнято відповідного рішення.

Також суд першої інстанції визнав, що для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень необхідно вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області щодо не прийняття відповідного рішення за заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про оформлення паспорту громадянина України вперше після досягнення 18-ті років та зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо оформлення паспорту громадянина України вперше після досягнення 18-ті років з прийняттям відповідного рішення.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно п. 35 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, який затверджено Постановою № 302 від 25.03.2015р. заявник для оформлення паспорта подає такі документи:

1) свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави (далі - свідоцтво про народження);

Особа, яка звертається за оформленням паспорта вперше після досягнення 18-річного віку за відсутності свідоцтва про народження, може подати витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження;

2) оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків або одного з них, які на момент народження особи перебували у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України).

У разі відсутності таких документів або у разі, коли батьки чи один із батьків такої особи на момент її народження були іноземцями або особами без громадянства, або у разі набуття особою громадянства України на території України подається довідка про реєстрацію особи громадянином України;

3) паспорт громадянина України для виїзду за кордон, у тому числі строк дії якого закінчився (для особи, яка постійно проживає за кордоном або яка постійно проживала за кордоном та повернулася на постійне проживання в Україну, або для особи, яка набула громадянство України за кордоном);

3-1) заява про зняття з консульського обліку (для особи, яка досягла 14-річного віку, постійно проживала за кордоном та повернулася на постійне проживання в Україну) за встановленою формою (далі - заява про зняття з консульського обліку);

4) посвідчення про взяття на облік бездомних осіб (для бездомних осіб);

6) рішення суду про встановлення особи (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи);

7) документ, що посвідчує особу законного представника/уповноваженої особи, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника/уповноваженої особи;

8) документи, що підтверджують сплату адміністративного збору, або оригінал документа про звільнення від його сплати. Оригінал документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертається заявнику, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки Згідно з оригіналом та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати;

9) документи, що підтверджують відомості для внесення додаткової змінної інформації до безконтактного електронного носія та у паспорт (за наявності таких документів):

про місце проживання - довідку органу реєстрації встановленого зразка;

про народження дітей - свідоцтва про народження дітей;

про шлюб і розірвання шлюбу - свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт;

про зміну імені - свідоцтво про зміну імені, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт;

документ, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків з даними про РНОКПП, або повідомлення про відмову від його прийняття, або дані про РНОКПП, внесені до паспорта або свідоцтва про народження. Особа може пред`явити копію документа, що засвідчує реєстрацію особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, у тому числі в електронній формі, за умови наявності в територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта технічної можливості провести перевірку відповідності реєстраційних даних особи даним Державного реєстру фізичних осіб - платників податків в електронній формі інформаційно-телекомунікаційними засобами з використанням технічного та криптографічного захисту інформації відповідно до вимог законодавства з питань захисту інформації;

10) документ, виданий відповідним органом, установою, організацією, який містить фотозображення особи, - для осіб, які звертаються за оформленням паспорта вперше після досягнення 18-річного віку. У разі відсутності такого документа особа подає письмову заяву в довільній формі, в якій зазначається інформація про адресу місць проживання, навчання, роботи, установ виконання покарань та інша інформація, відомості про свідків, які будуть залучені до проведення процедури встановлення особи відповідно до абзацу третього пункту 43 цього Порядку;

11) одну фотокартку розміром 10 х 15 сантиметрів для внесення відцифрованого образу обличчя особи шляхом сканування із застосуванням засобів Реєстру - для оформлення паспорта особі, яка не може пересуватися самостійно у зв`язку з тривалим розладом здоров`я, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров`я, оформленим в установленому порядку, або особі, яка відбуває покарання в установах виконання покарань або стосовно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, або яка перебуває на тривалому стаціонарному лікуванні в закладах МОЗ закритого типу (в разі потреби).

У разі оформлення паспорта особі, яка відбуває покарання в установах виконання покарань або стосовно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, або яка перебуває на тривалому стаціонарному лікуванні в закладах МОЗ закритого типу, документи, зазначені в цьому пункті, подаються уповноваженою особою територіальному підрозділу ДМС із супровідним листом відповідної установи, місця попереднього ув`язнення або закладу.

До документів також долучається власноручно написана заява особи про необхідність оформлення паспорта, у якій за відсутності документів, зазначених в абзаці першому підпункту 2 цього пункту, зазначається відповідна інформація, та окремий аркуш з підписом особи (у разі відсутності фізичних вад) для подальшого сканування із застосуванням засобів Реєстру.

Під час підготовки документів уповноважена особа проводить перевірку тотожності особи, зображеної на фотокартці, з особою, яка відбуває покарання в установах виконання покарань або стосовно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, або яка перебуває на тривалому стаціонарному лікуванні в закладах МОЗ закритого типу.

Відповідно до п 38. Порядку після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт.

П. 39. Порядку передбачено, що ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру.

Пошук в Реєстрі інформації щодо особи здійснюється за поданими персональними даними (у тому числі тими, що змінилися).

До запровадження органами реєстрації внесення до Реєстру відомостей про місце проживання особи в установленому законодавством порядку відомості про реєстрацію місця проживання, які подаються заявником, перевіряються за даними обліку територіального органу ДМС.

Рішення про оформлення паспорта приймається територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України.

Відповідно до п. 44. Порядку за результатами проведення процедури встановлення особи, підтвердження факту видачі свідоцтва про народження, а також перевірки факту належності особи до громадянства України працівником територіального підрозділу ДМС складається висновок за встановленою МВС формою, який затверджується керівником територіального органу ДМС або його заступником.

Якщо за результатами проведення зазначеної процедури особу не встановлено, приймається рішення про відмову особі в оформленні паспорта, яке доводиться до відома заявника в порядку, передбаченому пунктами 100 і 101 цього Порядку.

У разі оформлення паспорта особі, яка постійно проживала за кордоном та повернулася на постійне проживання в Україну, наявні в паспортах громадянина України для виїзду за кордон штампи про оформлення документів для виїзду громадянина України за кордон на постійне проживання або для залишення на постійне проживання за кордоном громадян України, які виїхали за кордон тимчасово, про взяття на постійний консульський облік анулюються шляхом проставлення на зазначених штампах штампа Анульовано, що засвідчується особистим підписом керівника територіального органу/територіального підрозділу ДМС та скріплюється печаткою.

Відповідно до п. 91 Порядку видача заявникові паспорта здійснюється територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, уповноваженим суб`єктом, який прийняв документи для його оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта.

Згідно п.100 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, який затверджено Постановою №302 від 25.03.2015р. територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС має право відмовити особі в оформленні або видачі паспорта, якщо:

1) особа не є громадянином України;

2) особа вже отримала паспорт (у тому числі паспорт зразка 1994 року), який є дійсним на день звернення (крім випадків обміну паспорта у зв`язку з виявленням помилки в інформації, внесеній до нього; звернення для обміну протягом одного місяця до дати закінчення строку дії паспорта; непридатності для подальшого використання);

3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану заявником інформацію;

4) за видачею паспорта звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень на отримання паспорта;

5) особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі паспорта;

6) особу не встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи.

Відповідно до п.101 Порядку у рішенні про відмову в оформленні чи видачі паспорта, яке доводиться до відома заявника в порядку і строки, встановлені законодавством, зазначаються підстави відмови.

У разі подання заяви-анкети через уповноваженого суб`єкта територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС надсилає письмове повідомлення про прийняте рішення до уповноваженого суб`єкта для подальшого вручення заявнику.

Заявник має право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими йому було відмовлено в оформленні чи видачі паспорта.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народився на території України.

Мати позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в свідоцтві про народження ОСОБА_1 зазначена як кореянка за національністю. Також матеріалами справи встановлено, що мати позивача документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 виданого Єланецьким РВ УМВС України в Миколаївській області 06.02.2008р. тобто після народження позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Чорноморського МВ звернувся із заявою про оформлення паспорта громадянина України вперше після досягнення 18-річного віку.

14.08.2020 року Чорноморським MB ГУ ДМС України в Одеській області сформована заява-анкета № 5014344 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру.

Проте, відповідачем в порушення п.101 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, який затверджено Постановою № 302 від 25.03.2015р. не прийнято відповідного рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За загальним правилом суд не може виходити за межі позовних вимог, тобто не може застосовувати інший спосіб захисту, ніж зазначив позивач у позовній заяві.

Верховний Суд України у п. 3 постанови Пленуму № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення», роз`яснив, що вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанії, що для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень слід вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області щодо не прийняття відповідного рішення за заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про оформлення паспорту громадянина України вперше після досягнення 18-ті років та зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо оформлення паспорту громадянина України вперше після досягнення 18-ті років з прийняттям відповідного рішення.

У пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Обов`язок суду мотивувати прийняття або відхилення доводів сторін по суті спору полягає у відображенні в судовому рішенні висновків суду про те, що саме дало йому підстави прийняти та/чи відхилити аргументи сторін щодо суті спору, з посиланням на з`ясовані у справі обставини та норми матеріального чи процесуального права, що підлягають застосуванню до правовідносин, що склалися.

Водночас, оскільки на суд покладено обов`язок здійснювати правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Законів України «Про судоустрій і статус суддів» у редакціях від 07 липня 2010 року та 02 червня 2016 року), зазначений обов`язок суду полягає в закладенні у свої мотиви відповідної аргументації з дотриманням принципів верховенства права.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції встановлено в повній мірі фактичні обставини справи, та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів, наведених сторонами, у зв`язку з чим, наявні підстави вважати, що обставини справи встановлено повно та правильно, а отже і наведені скаржником доводи в апеляційній скарзі щодо цього не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного тексту судового рішення 16.06.2022р.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.