Справа № 160/3962/22
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2022-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 червня 2022 року Справа № 160/3962/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сидоренко Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі заяву представника відповідача про залишення позову без розгляду в адміністративній справі №160/3962/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

21.02.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову ОСОБА_1 врахувати заробітну плату при нарахуванні пенсії за період до 01.07.2000 року від 06.01.2022 року №19;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не врахування довідки про заробітну плату від 15.05.2014 року №932, виданої Відокремленим підрозділом Шахта імені Чєлюскінців, при обчисленні пенсії за віком ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не врахування довідки про заробітну плату від 12.06.2014 року №05/512, виданої Трест Донецьк Шахтобуд, при обчисленні пенсії за віком ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести з 16.11.2020 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсії за віком, з урахуванням довідки про заробітну плату від 15.05.2014 року №932, виданої Відокремленим підрозділом Шахта імені Чєлюскінців, довідки про заробітну плату від 12.06.2014 року №05/512, виданої Трест Донецьк Шахтобуд.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.03.2022 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.

26.04.2022 року засобами поштового зв`язку до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву.

29.04.2022 року через систему "Електронний суд" від Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надійшов відзив на позовну заяву.

Також, 29.04.2022 року через систему "Електронний суд" від Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надійшла заява, в якій представник відповідача просить суд позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 16.11.2020 року по день звернення до суду за захистом свого порушеного права, тобто 18.02.2022 року, залишити без розгляду, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що позивач заявляє позовні вимоги про перерахунок пенсії з 16.11.2020 року, проте, до суду за захистом свого порушеного права він звернувся лише 18.02.2022 року (згідно дати позову), що, на думку представника відповідача, суперечить чинним нормам КАС України.

Перевіривши матеріали справи, розглянувши заяву представника відповідача про залишення позову без розгляду, суд зазначає наступне.

Пунктом 3 ч.3 ст.44 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Так, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.3 ст.122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків.

Частиною 2 ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" чітко встановлено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

В Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і дію принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).

Основний Закон також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

При цьому, Основний Закон містить імперативну норму, згідно з якою громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; не може бути привілеїв чи обмежень, зокрема, за ознаками місця проживання або іншими ознаками (стаття 24).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.92 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, гарантії їх здійснення та основні обов`язки повинні визначатися виключно законом, які приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Верховна Рада України може змінити закон лише виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акта.

Оцінивши в сукупності наведені норми, суд враховує специфіку даної категорії спору та наявність поважних причин звернення позивача до адміністративного суду у лютому 2022 року, що є незалежні безпосередньо від позивача, зокрема, у Дніпропетровському окружному адміністративному суді перебувала на розгляді адміністративна справа №160/6536/21. У вказаній справі оскаржувалося рішення Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії від 26.11.2020 року №0400-010303-8/112890. Згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 року, зокрема, було зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.11.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, з урахуванням висновків суду. 04.01.2022 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії, але рішенням від 06.01.2022 року №19, яке оскаржується в даній справі, Головним управлінням ПФУ в Хмельницькій області було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії. Отже, 16.11.2020 року є саме дата первинного звернення позивача до пенсійного органу щодо призначення пенсії.

Частиною 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Згідно положень ст.1 Конвенції, ст.1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Положеннями статті 14 Конвенції регламентовано, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Таким чином, право позивача на отримання пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.04.2018 року у справі №646/6250/17 (адміністративне провадження №К/9901/2128/18), яка в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України, має бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Аналіз практики Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, останній виходить з наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення з адміністративним позовом до суду є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожні справі; будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 4) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб; 5) недотримання строків було зумовлено діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції (несвоєчасне вручення судового рішення або не вручення судового рішення тощо); 6) відновлення строку необхідно для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суди мають виходити з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Як визначено у ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом 8 ч.1 ст.240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи, що пенсія за своєю правовою природою є єдиним джерелом існування пенсіонера, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції), та при визначені права позивача на звернення до адміністративного суду керуватися строками, визначеними також в інших законах, зокрема, у законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому суд вважає заяву представника відповідача щодо залишення позову без розгляду необгрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.44, 122, 240, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача про залишення позову без розгляду в адміністративній справі №160/3962/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Копію ухвали направити всім сторонам по справі.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 цього Кодексу.

Суддя Д.В. Сидоренко