Справа № 826/17641/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2022-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

14 червня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,

перевіривши матеріали апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Позивачами, не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, подано апеляційні скарги, в яких просять скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року апеляційні скарги залишено без руху з підстав несплати судового збору та встановлено десятиденний строк для усунення недоліків вказаних в ухвалі, з дати отримання копії даного судового рішення.

Вказану ухвалу суду апелянти отримали 19 лютого 2022 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

21 лютого 2022 року на адресу суду від позивачів надійшли заяви про усунення недоліків, відповідно до змісту яких апелянти вважають, що спірні правовідносини є споживчими та підпадають під регулювання норми ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому відсутній обов`язок зі сплати судового збору за подання цих апеляційних скарг. Крім того, апелянти наголошують, що в даній справі №826/17641/18 позивачів вже було звільнено від сплати судового збору, а тому суд не може змінювати свою позицію у цій конкретній справі з тих мотивів, що Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку, викладеного в постановах у справі з іншим предметом позову та іншим суб`єктним складом.

Надаючи правову оцінку доводам апелянтів, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Преамбула Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон № 2664-III) визначає метою цього Закону створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону № 2664-III фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України).

У свою чергу, за змістом ст. 1 Закону України «Про захисит прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-XII споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (п. 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (п. 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (п. 3).

З аналізу наведених законодавчих норм убачається, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем, який несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, а тому вкладник, звертаючись до суду з позовом, що пов`язаний з порушенням його прав за договором банківського вкладу, звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону № 1023-XII.

Разом з тим слід зазначити, що Фонд не є фінансовою установою, яка надає фінансові послуги, оскільки відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» він є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Крім того, відповідно до частини третьої статті 3 цього ж Закону Фонд є установою, що не має на меті отримання прибутку.

Таким чином, Фонд не підпадає під категорію фінансової установи, яка під час надання інформації клієнту зобов`язана дотримуватися вимог законодавства про захист прав споживачів. Отже, на фізичних осіб - вкладників комерційних банків під час дії тимчасової адміністрації не поширюється дія частини третьої статті 22 Закону № 1023-XII, відповідно до якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

З наведеного вбачається, що дія частини третьої статті 22 Закону № 1023-XII не поширюється на спори, які виникають між вкладниками банку та Фондом під час здійснення останнім владних управлінських функцій (виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами на підставі пункту 4 частини другої статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 817/777/16, а також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 року у справі № 160/15864/20.

Відтак, апелянти не звільняються від сплати судового збору за подання даних апеляційних скарг.

Щодо доводів апелянтів стосовно того, що в даній справі №826/17641/18 позивачів вже було звільнено від сплати судового збору, колегія суддів зауважує, що відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, які були викладені у постанові від 30.01.2019 року по справі № 755/10947/17, під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію. А тому оскільки на час винесення даної ухвали від правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 року у справі № 160/15864/20, Велика Палата Верховного Суду не відступала, відтак, відсутні підстави для незастосування її судом апеляційної інстанції в даній справі.

Відповідно до частини другої ст. 298 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 частини четвертої ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, оскільки апелянтом не усунуто зазначені недоліки апеляційної скарги у встановлений судом строк, її необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст.ст. 169, 298 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2021 року повернути апелянтам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя І.В. Федотов

Судді Н.М. Єгорова

Є.О. Сорочко