Справа № 932/9457/21
Суддя: Куцевол В. В.
Дата ухвалення: 2022-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 932/9457/21

Провадження № 2а/932/417/21

11 травня 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді - Куцевола В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

08.11.2021 року позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що накладене на нього стягнення є незаконним та необґрунтованим, з огляду на порушення порядку накладення адміністративних стягнень та відсутність в його складу адміністративного правопорушення. Зокрема зазначає, що в оскаржуваній постанові відповідач послався лише на єдиний доказ, це вимірювання на лазерний вимірювач швидкості TruCam 000749. В момент фіксації швидкості автомобіля лазерний вимірювач швидкості був у руках поліцейського, що могло дати помилку при вимірюванні швидкості автомобіля. Відповідачем не було закріплено прилад TruCam, яким він здійснював вимірювання швидкості. Знак 5.70 «Фото, відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» на ділянці дороги якою рухався позивач, був відсутній. Позивач вважає себе невинним, а постанову ЕАО № 4733823 від 06.09.2021 року необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 23.11.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановлено строк на подання відзиву та доказів, що спростовують позовні вимоги.

27.01.2022 року до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що 06.09.2021 року близько 09 год. 21 хв. поліцейським роти 1 батальйону 2 УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Рибалкою Р.Є., у відповідності до вимог чинного законодавства, було винесено постанову серії ЕАО № 4733823 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 122 КУпАП. Вказана постанова обґрунтована тим, що позивач у смт. Слобожанське по вул. 8-го Березня, неподалік будинку 11, керуючи транспортним засобом Renault Dokker, з номерним знаком НОМЕР_1 рухався в населеному пункті зі швидкістю 102 км/год. Вимірювання швидкості здійснювалось вимірювачем швидкості TruCam № 000749. Лазерний вимірювач швидкості TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості руху транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. До відзиву додано відеозапис порушення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, постановою у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАО № 4733823 від 06.09.2021 року, винесеною поліцейським роти 1 батальйону 2 УПП в Дніпропетровській області Рибалкою Р.Є., ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн., за порушення Правил дорожнього руху України, що виразилось у керуванні, водієм, ТЗ у смт. Слобожанське по вул. 8-го Березня, 11, зі швидкістю 102 км/год., тобто з перевищенням встановленого обмеження швидкості на 52 км/год.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно із вимогами ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, становить адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису. Відповідно до п. 4 розділу І Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою, зокрема, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Згідно із вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно положень ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно із вимогами ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду, що здійснений у постанові від 24 січня 2019 року по справі № 428/2769/17, постанова по справі про адміністративне правопорушення має містити відомості про те, чи здійснювались фото або відеозапис правопорушення, а також відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення. Якщо постанова таких відомостей не містить, то надані відповідачем, як докази, відеофайли правопорушення, не можуть вважатися належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративних правопорушень.

У Постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16-а зазначається, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Зі змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАО № 4733823 від 06.09.2021 року вбачається, що порушення було зафіксовано на лазерний вимірювач швидкості TruCam № 000749.

На доданому відповідачем до відзиву доказі фотофіксації порушення зазначено «Loc: АДРЕСА_1 ». Відеозапис порушення не містить будь-якої прив`язки до місцевості.

Разом з цим у оскаржуваній постанові зазначено, що порушення було вчинено, саме за адресою АДРЕСА_2 .

За вказаних обставин, суд не приймає, як належні докази фото та відеофіксацію порушення, на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови.

Згідно із статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, та з дотриманням передбаченої законом процедури та порядку винесення відповідного рішення.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова зазначеним критеріям закону не відповідає.

З урахуванням викладеного, внаслідок недоведеності відповідачем події правопорушення, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, понесений позивачем судовий збір підлягає відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6-11, 77, 121-123, 143, 243-246, 250-251, 286, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (м. Дніпро, вул. Троїцька, 2а) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності- задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4733823 від 06.09.2021 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Куцевол В.В.