Справа № 480/9404/21
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2022-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2022 року Справа № 480/9404/21

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/9404/21 за позовом ОСОБА_1 до 5-го прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч 9953) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до 5-го прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч 9953), і просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність 5-го прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч 9953) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації щорічної додаткової соціальної відпустки, передбаченої ст.19 Закону України «Про відпустки» за період з 2014 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби;

- зобов`язати 5-й прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію щорічної додаткової соціальної відпустки, передбаченої ст.19 Закону України «Про відпустки» за період з 2014 року по 2018 рік виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що до 23.05.2021 вона проходила службу у 5-му прикордонному загоні Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч 9953). За час проходження служби з 2014 по 2018 роки їй не надавалася додаткова оплачувана відпустка, передбачена ст.19 Закону України «Про відпустки». У день звільнення позивачу не було здійснено виплату компенсації за невикористану додаткову соціальну відпустку як одинокій матері, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 06.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач позов не визнав, у наданому суду відзиві на позовну заяву зазначив, що відповідно до абзацу третього пункту 4 статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.

Таким чином, зазначена норма спеціального закону передбачає право військовослужбовців за своїм вибором отримати додаткову відпустку із збереженням грошового та матеріального забезпечення як компенсацію за виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, або на підставі іншого закону. Тобто, військовослужбовці, за наявності у них права на отримання щорічної додаткової відпустки на підставі абзацу третього пункту 4 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ та на підставі іншого закону, мають права на отримання щорічної додаткової відпустки лише за однією з підстав за своїм вибором.

Відповідно, нарахування та виплата позивачу компенсації за невикористані додаткові відпустки, передбаченої абзацом першим пункту 4 статті 10-1 Закону №2011- XII, унеможливлює нарахування та виплату компенсації за невикористані відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону №3551-XII. і навпаки.»

Відповідач зазначив, що у Сумському окружному адміністративному суді на розгляді перебуває справа №480/7598/21 за позовом ОСОБА_1 до 5 прикордонного загону про визнання протиправною бездіяльності 5 прикордонного загону щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я та зобов`язання здійснити такі нарахування та виплату.

Тобто, на думку відповідача, позивач зробила свій вибір щодо того, за яку саме щорічну додаткову відпустку вона хоче отримати грошову компенсацію. У зв`язку з викладеним просив у задоволенні позову відмовити.

Не погоджуючись із доводами відповідача, викладеними у відзиві, позивач подала до суду відповідь на відзив, у якій позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Ухвалою суду від 06.12.2021 зупинено провадження у справі №480/9404/21 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №480/7598/21.

Ухвалою суду від 15.06.2022 поновлено провадження у даній справі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що з до 23.05.2021 позивач проходила службу у 5-му прикордонного загоні Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч 9953).

Наказом начальника 5-го прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 21.05.2021 № 211-ОС з позивачем, звільненою відповідно до підпункту "а" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", розірвано контракт та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення (а.с.10).

За час проходження служби з 2014 по 2018 роки їй не надавалася додаткова оплачувана відпустка, передбачена ст.19 Закону України «Про відпустки». У день звільнення позивачу не було здійснено виплату компенсації за невикористану додаткову соціальну відпустку як одинокій матері, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей відповідно до Конституції України визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 №504/96-ВР (далі - Закон №504/96-ВР) встановлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Згідно ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

У разі якщо Законом України «Про відпустки» або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

Згідно з частиною 1 статті 19 Закону №504/96-ВР жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або яка усиновила дитину, матері особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 Кодексу законів про працю України).

За наявності декількох підстав для надання цієї відпустки її загальна тривалість не може перевищувати 17 календарних днів.

Вказана норма діє з 01.01.2010, тобто з часу набуття чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту багатодітних сімей» від 19.05.2009 №1343-V та до абзацу третього пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі одиноким матерям.

В обґрунтування заперечення проти позову відповідач зазначає, що позивач звернулася до суду із позовом до 5-го прикордонного загону про визнання протиправною бездіяльності 5 прикордонного загону щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я та зобов`язання здійснити такі нарахування та виплату. Тобто, позивач зробила свій вибір щодо того, за яку саме щорічну додаткову відпустку вона хоче отримати грошову компенсацію.

Так, судом встановлено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02.02.2022 по справі №480/7598/21 позов ОСОБА_1 до 5-го прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч 9953) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність 5-го прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч 9953) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2014 року по 2018 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Зобов`язано 5-й прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (40030, м. Суми, пров. Громадянський, 1, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) грошову компенсацію щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2014 року по 2018 рік включно року виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Суд зауважує, що додаткова відпустка за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, передбачена абзацом 1 ч. 4 ст.10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а додаткова відпустка передбачена частиною першою статті 19 Закону України "Про відпустки", тобто обидві ці відпустки є додатковими відпустками.

У межах спірних правовідносин позивач, на користь якої рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02.02.2022 по справі №480/7598/21 зобов`язано 5-й прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити грошову компенсацію щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2014 року по 2018 рік включно року виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, претендує на компенсацію за невикористані дні щорічної додаткової соціальної відпустки, передбаченою ст.19 Закону України «Про відпустки». Надання указаних щорічних додаткових відпусток передбачено двома різними законами.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.

Таким чином, зазначена норма спеціального закону передбачає право військовослужбовців за своїм вибором отримати додаткову відпустку із збереженням грошового та матеріального забезпечення як компенсацію за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, або на підставі іншого закону. Тобто, військовослужбовці за наявності у них права на отримання щорічної додаткової відпустки на підставі абзацу першого частини 4 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та на підставі іншого закону мають право на отримання щорічної додаткової відпустки лише за однією з підстав за своїм вибором.

Відповідно, наявність рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.02.2022 по справі №480/7598/21, яке набрало законної сили 09.03.2022, про зобов`язання 5-го прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2014 року по 2018 рік включно року виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, унеможливлює нарахування та виплату компенсації за невикористані відпустки, передбаченої ст. 19 Закону України "Про відпустки", і навпаки.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 31.03.2021 у справі № 520/7314/2020.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати в тому числі і судовий збір підлягають відшкодуванню в разі задоволення позову, або пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням прийняття судом рішення про відмову у задоволенні позову, не підлягають стягненню на користь позивача судові витрати.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до 5-го прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч 9953) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька