Справа № 755/4260/22
Суддя: Слободянюк А. В.
Дата ухвалення: 2022-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/4260/22

Провадження №: 2-а/755/175/22

"16" червня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Слободянюк А.В.,

за участю секретаря судового засідання -Бовкун М.В.,

представника позивача - Чигринова А.В.,

представників відповідача - Білоруцького В.М., Кравченка Ю.М., Мельника М.М.,

представника третьої особи - Літвінова Є.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві адміністративний позов громадянки Республіки Філіппіни ОСОБА_1 , поданого адвокатом Чигриновим Антоном Вячеславовичем, до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «АУЛ ГРУПП» про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, зобов`язання вичинити дії,

в с т а н о в и в:

Громадянка Республіки Філіппіни ОСОБА_1 , в особі адвоката Чигринова А.В., звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з наведеним вище адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним дії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, складену на підставі протоколу МКМ 010422 від 11.05.2022 року; визнати протиправним та скасувати рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни; зобов`язати відповідача анулювати штамп про повернення іноземця та заборону в`їзду; зобов`язати прийняти на розгляд документи для продовження/обміну посвідки на тимчасове проживання.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка, громадянка Республіки Філіппіни ОСОБА_1 на законних підставах перебуває в України з 2012 року, працюючи у ТОВ «АУЛ ГРУПП» прибиральницею згідно дозволу на застосуванні праці іноземців № 45468, посвідка на тимчасове проживання в України № 800199323.

У зв`язку з настанням строку спливу терміну дозволу на працевлаштування та посвідки на тимчасове проживання, роботодавець вчасно 23.02.2022 року звернувся до Київського міського центру зайнятості з відповідною заявою для продовження строку дозволу на застосування праці. Рішення для продовження строку дозволу на застосування праці іноземців було прийнято 15.04.2022 року, дозвіл було отримано 26.04.2022 року після його надходження до ЦНАП.

11.05.2022 року позивачка звернулась до Відділу централізованого оформлення документів №3 Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства в м. Київ ЦМУ ДМС у м.Києві та Київської області для подачі документів для продовження/обміну посвідки на тимчасове проживання, де в усній формі їй було відмовлено у прийнятті документів у зв`язку з протермінуванням строку дії посвідки та направлено до Відділу централізованого оформлення документів №1 Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства в м. Київ ЦМУ ДМС у м.Києві та Київської області, де складено протокол про порушення правил перебування іноземців на території України, до паспорта проставлено штамп про примусове повернення до 20.05.2022 року і заборону в`їзду на три роки. Відповідачем при складанні постанови про адміністративне стягнення та прийнятті рішення про повернення до країни походження або третьої країни не було видано примірника рішень, станом на 21.05.2022 року даних документів позивачка не отримала.

Позивачка зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та при прийнятті рішення не було з`ясовано питання про наявність її вини, що суперечить ст.280 КУпАП.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.06.2022 року заяву адвоката Чигринова А.В., який діє в інтересах позивачки, про забезпечення позову повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.06.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання, розгляд призначено на 14.06.2022 року, витребувано від відповідача копію матеріалів на підставі яких ухвалене спірні рішення щодо позивача.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.06.2022 року відмовлено у задоволенні заяви адвоката Чигринова А.В., який діє в інтересах позивачки, про забезпечення доказів.

Відповідачем з дотриманням норм ст.162 КАСУ подано на позов відзив. У відзиві на позов відповідач зазначає наступне. 11.05.2022 року було виявлено позивачку, яка порушили законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: проживання без документів на право проживання в України. 11.05.2022 року було розглянуто матеріали адміністративної справи і винесено постанову МКМ № 010399 про накладання адміністративного стягнення у виді штрафу - 5100,00 грн. та було прийнято рішення про її примусове повернення до країни походження або третьої країни не пізніше 20.05.2022 року з подальшою забороною в`їзду в України строком на три року. Про розгляд справу позивачці було відомо, про що свідчить її підпис на протоколі про адміністративне правопорушення, протокол складено з участю перекладача. Копію рішення від 11.05.2022 року позивачка отримала, про що свідчить її підпис у розписці про отримання рішення з участю перекладача, рішення роз`яснено, останній зміст рішення зрозуміло. Відповідач у відзиві вказує, що на момент винесення рішення, позивачка не зверталась до територіальних підрозділів ДМСіз заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту. У відзиві зазначається про правомірність прийнятих постанови та рішення.

Представником позивача 16.06.2022 року до суду подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій пояснював, що позивач з випередженням встановлених строків, а саме 23.02.2022 року, звернувся до Київського міського центру зайнятості із відповідною заявою для продовження дозволу на застосування праці. В той же час, внаслідок введення військового стану діяльність вказаної установи була поновлена лише 14.04.2022 року, що зафіксовано на офіційному сайті центру зайнятості. Отже, через затримку строків розгляду Київського міського центру зайнятості рішення про продовження строку дії дозволу було прийнято тільки 15.04.2022 року, а фактично отримано - 27.04.2022 року після надходження до ЦПАН, тобто вже після спливу терміну дії посвідки позивача, що, на думку позивача, виключає його вину у невчасності подання необхідних документів до органів ДМС. Крім того, письмові пояснення, які були надані відповідачем до суду, позивач особисто не надавала, пояснення були зроблені працівниками ДМС, а проставлені підписи позивача та його перекладача Каренгіної Тетяни зроблені шляхом введення в оману з поясненнями в зв`язку з необхідністю лише сплатити штраф, після чого буде позитивно вирішено питання з надання посвідки на тимчасове проживання.

Представник третьої особи 16.06.2022 року надав до суду пояснення щодо позову, в якому позов підтримав у повному обсязі. Пояснив, що ТОВ «АУЛ ГРУП» весь час перебування позивача в Україні займалося подачею документів до Київського міського центру зайнятості до оформлення та подальшого продовження дозволу на застосування праці іноземця. Також ТОВ «АУЛ ГРУП» займалося документальним супроводом отримання та продовження посвідки на тимчасове проживання в Україні позивача. Цього разу ТОВ «АУЛ ГРУП» разом із позивачем вчасно вчинили усі необхідні дії для чергового продовження дозволу на застосування праці та посвідки на тимчасове проживання. Проте, через тимчасове нефункціонування Київського міського центру зайнятості у зв`язку з військовою агресією Росії проти України не вдалося своєчасно отримати продовжений дозвіл на працевлаштування. Тобто, позивач та третя особа подали до ДМС документи для продовження посвідки після спливу терміну її дії, проте сталося це через незалежні від позивача обставини, на які він не міг вплинути, що свідчить про відсутність вини позивача. Також вказував, що при зверненні до ДМС для продовження дії посвідки посадовими особами відповідача та позивачу було запропоновано підписати текст пояснень; помічник директора ТОВ «АУЛ ГРУП» ОСОБА_2 , яка була присутня разом з позивачем, текст пояснень не перекладала, оскільки не володіє англійською мовою в такій мірі, щоб перекласти викладений в поясненнях текст.

В судовому засіданні 16.06.2022 року представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, крім того заявив клопотання про допит свідка ОСОБА_2 .

Представник відповідача Мельник М.М. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надав копію постанови про накладення адміністративного стягнення від 11.05.2022 року щодо ОСОБА_1 , наголошуючи, що копію даної постанови позивач згідно підпису на постанові отримала 13.05.2022 року. Пояснив, що при зверненні до суду ним була подана оспорювана постанова без підпису позивача, оскільки роздруковувалась автоматично з системи документообігу ДМС, але в архіві відповідача знаходиться оригінал постанови, на якому вже міститься дійсний підпис позивача про отримання копії постанови. Крім того, пояснив, що позивач дійсно зверталась 11.05.2022 року до органів ЦМУ ДМС з метою оформлення документів для продовження дії посвідки на тимчасове проживання, проте коли було виявлено, що зверення відбулось поза строками, встановленими законодавством, позивача було спрямовано для вирішення питання про її притягнення до адміністративної відповідальності.

Представник третьої особи у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі. Пояснив, що позивач з 2012 року працює у товаристві прибиральницею, кожен рік роботодавцем надавались заяви про продовження дії дозволу на застосування праці позивачем до відповідного органу, працівниками товариства надавалась допомога у документальному супроводі з приводу продовження посвідки на тимчасове проживання позивача. Вказував на наявність обставин, що унеможливили вчасне звернення позивача до ДМС, зокрема тимчасове припинення прийому громадян органами центру зайнятості у зв`язку з веденням військового стану.

Допитаний в ході розгляду свідок ОСОБА_2 показала суду про те, що вона працює помічником керівника ТОВ «АУЛ ГРУП», до її обов`язків у тому числі входять підготовка документів іноземців для продовження дозволу на застосування праці іноземців, а також допомога іноземцям, які є працівниками товариства, у отриманні та продовженні посвідок на тимчасове проживання. 23.02.2022 року вона подала до ЦНАП пакет документів для продовження дозволу на застосування праці позивача, 18.04.2022 отримала відповідь від Київського міського центру зайнятості про прийняття рішення про продовження строку дії дозволу, датоване 15.04.2022 роком, яке безпосередньо було отримано 27.04.2022 року після надходження до ЦНАП. Після цього нею вчинялись дії щодо підготовки пакету документів для звернення позивача органів ЦМС, що було ускладнено пошуком бюро перекладів та нотаріусів, які тимчасово припинили свою роботу. 11.05.2022 року з метою продовження дії посвідки на тимчасове проживання вона разом з позивачем звернулись до ВЦОД №3 для іноземців та ОБГ ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області, яке територіально знаходиться на вул. Богдана Хмельницького у м. Києві, де їм в усній формі повідомили, що у зв`язку з простроченням попередньої посвідки не можуть прийняти документи, позивачу необхідно звернутись до іншого відділу, який знаходиться у м. Києві по вул. Петропавлівській. Там на позивача було складено протокол, який був підписаний свідком та позивачем. При цьому позивачу були надані письмові пояснення, які свідок позивачу не перекладала, оскільки не володіє в достатній мірі англійською мовою та не є перекладачем; свідок поверхнево прочитала вказані пояснення, після чого були поставлені підписи позивачем та свідком. За показаннями свідка, копію рішення та постанови у цей день їм ніхто не надавав, працівники відповідача повідомили, що позивачу необхідно знов приїхати 13.05.2022 року, в цей день свідок з позивачем отримали документи, можливе це були постанова та рішення відповідача, на деяких документах вона бачила, що позивач ставить підпис.

Заслухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно вимог ч. 1 ст. 288 КАС України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Судом встановлено, що 11.05.2022 року головним спеціалістом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Зіловою Н.С. відносно позивачки, громадянки Республіки Філіппіни ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ № 010422, відповідно до якого 11.05.2022 року о 13:00 за адресою: АДРЕСА_1 виявлено гр. ОСОБА_3 1981 року народження, яка порушила правила перебування іноземців на території України, а саме: проживання за документами, термін дії яких закінчився; місце скоєння правопорушення: АДРЕСА_1 . Протокол складено за участю перекладача Каренгіної Тетяни. В протоколі зазначається, що пояснення особи додаються на окремому аркуші. У протоколі міститься помітка позивачки про розгляд справи про адміністративне правопорушення без її участі, про що також свідчить її підпис (а.с. 72-73).

На підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 11.05.2022 року заступником начальника ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Петровим Д.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МКМ № 010399 відносно громадянки Республіки Філіппіни ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка порушила правила перебування іноземців на території України, а саме: проживання за документами, термін дії яких закінчився, місце скоєння правопорушення: АДРЕСА_1 , що є порушенням п.67 Порядку постанови КМУ № 322 від 25.04.2018 року, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.203 КУпАП.Постановою на позивачку накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 5 100,00 грн (а.с. 74-75).

11.05.2022 року головним спеціалістом відділу адміністративної діяльності управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Зіловою Н.С. за результатами розгляду матеріалів щодо громадянки Республіки Філіппіни ОСОБА_1 ухвалено рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянки Республіки Філіппіни ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язано її покинути територію України до 20.05.2022 року, заборонено в`їзд на територію України строком на 3 (три) роки. За участю перекладача Каренгіної Т. роз`яснено порядок оскарженні рішення, копію рішення, відповідно до її підпису позивачкою отримано 11.05.2022 року (а.с.76-78).

Як убачається зі змісту даного рішення, 11.05.2022 року співробітниками ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було виявлено громадянку Республіки Філіппіни ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка порушила законодавство України про правовий статус та осіб без громадянства, а саме: проживання за документами, термін дії яких закінчився. За поясненнями ОСОБА_1 , вона прибула в Україну 10.12.2021 року через ПП «Бориспіль» з метою працевлаштування, на території України проживала на підставі посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 строком дії від 25.03.2021 року до 08.04.2022 року, яку отримала у зв`язку працевлаштуванням прибиральницею у ТОВ «АУЛ ГРУП». Рішенням було встановлено нелегальне становище громадянки Республіки Філіппіни ОСОБА_1 , зокрема вчинено порушення пункту 67 постанови КМ України № 322 від 25.04.2018 року «Про затвердження зразка, технічного опису бланку та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання» та ст.4, ст.15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідноч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 67 постанови КМ України № 322 від 25.04.2018 року «Про затвердження зразка, технічного опису бланку та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання» передбачено, що після закінчення строку дії посвідки іноземець та особа без громадянства зобов`язані в семиденний строк зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України. При цьому посвідка здається до територіального органу/територіального підрозділу ДМС.

Згідноч. 1 ст. 203 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною нормою закону настає за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

Статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, зокрема метою прибуття в Україну є працевлаштування або укладення гіг-контракту.

Так, підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку прибуття в Україну для працевлаштування є заява іноземця або особи без громадянства, дійсний поліс медичного страхування, дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства (крім іноземців та осіб без громадянства, які згідно із законодавством України мають право на працевлаштування без отримання такого дозволу) та зобов`язання роботодавця або резидента Дія Сіті повідомити центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, та центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері праці, зайнятості населення, трудової міграції, трудових відносин, соціального діалогу, про дострокове розірвання чи припинення трудового договору (контракту), гіг-контракту з таким іноземцем або особою без громадянства, що регламентовано абзацом першим частини четвертої статті 5Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав). Документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України.

Відповідно до вимог ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленимиКонституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Кодексом України про адміністративні правопорушення закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. У сукупності ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб.

За змістом статей 245,280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо.

За змістом статей 251,252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За матеріалами справи, позивачка згідно Дозволу № 45468 на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, виданим Київським центром зайнятості 08.04.2021 року, який дійсний до 08.04.2022 року, працювала прибиральницею службових приміщень, роботодавець ТОВ «АУЛ ГРУП» (а.с.7).

За повідомленням Київського міського центру зайнятості № 17-2691/10-27/22 від 15.04.2022 року, відповідно до наказу Київського міського центру зайнятості № 136 від 15.04.2022 року прийнято рішення про продовження строку дії дозволу № 45468 на застосування праці іноземців; дата звернення до центру зайнятості - 23.02.2022 рок (а.с.10).

Відповідно до Дозволу № 45468 на застосування праці іноземців та осіб без громадянства строк його дії продовжено до 08.04.2023 року (а.с. 7).

Позивачка зазначає, що у зв`язку з наближенням спливу терміну дії дозволу на працевлаштування, вона своєчасно - 23.02.2022 року звернулась до Київського міського центру зайнятості, однак рішення про продовження дії дозволу на застосування праці іноземців було отримано лише 26.04.2022 року, що підтверджується листом Київського міського центру зайнятості № 17-2691/10-27/22 від 15.04.2022 року (а.с. 10) та скріншотом повідомлення ЦПАН про результати розгляду справи №72361-00-03.

При тому, строк дії посвідки № 800199323 від 25.03.2021 року на тимчасове проживання позивачки закінчився 08.04.2022 року (а.с.8,9).

Як вказано у позовній заяві, та не заперечувалось представником відповідачем, позивачка зверталась 11.05.2022 року до ВЦОД для іноземців та ОБГ ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області для продовження/обміну посвідки тимчасове проживання, де в усній формі отримала відмову у прийнятті документів. На підтвердження таких доводів також свідчить той факт, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення щодо порушення правил перебування іноземців на території України був складений за адресою: м. Київ, вул. Петропавлівська, 11, що є місцезнаходженням ВЦОД № 1Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та ОБГ ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області Відділу централізованого оформлення документів №1.

Про добросовісне дотримання строків та проходження процедур отримання посвідки на тимчасове проживання на території України позивача свідчить також інформація про попередні оформлені посвідки на тимчасове проживання: посвідка № НОМЕР_2 від 06.05.2019 року строком дії до 08.04.2020 року, посвідка № НОМЕР_3 від 24.03.2020 року строком дії до 08.04.2021 року, посвідка № НОМЕР_1 від 29.03.2021 року строком дії до 08.04.2022 року (а.с. 69).

Отже судом вважається доведеним, що позивачкою були вчинені всі дії, необхідні іноземцю для підтвердження свого законного перебування на території України: отримання рішення про продовження строку дії дозволу на застосування праці іноземця, що є необхідним документом для отримання посвідки на тимчасове проживання у даному випадку, звернення до органу міграційної служби для продовження/обміну посвідки на тимчасове проживання в Україні.

Внаслідок збройної агресії Російської Федерації Указом Президента України № 64/2022 з 24.02.2022 року запроваджено воєнний стан, що стало причиною як тимчасового припинення прийому громадян державними органами, у тому числі у місті Києві, так і їх роботи в цілому.

Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 65 від 28.02.2022 року «Деякі питання реалізації прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб» зупинено строки надання адміністративних послуг суб`єктами їх надання та видачу дозвільними органами документів дозвільного характеру на час воєнного стану в Україні; при цьому зупинені строки підлягають поновленню у місячний строк після припинення чи скасування воєнного стану на відповідній території України.

У зв`язку із зазначеними подіями, а також з огляду на вказані нормативні документи необхідний дозвіл на застосування праці іноземця позивачу був виданий із значним затриманням, що потягло за собою і прострочення звернення до органів міграційної служби та може бути визнано поважною причиною несвоєчасного звернення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували вину позивачки у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, а тому в даному випадку наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення на громадянку Республіки Філіппіни ОСОБА_1 , складену на підставі протоколу МКМ 010422 від 11.05.2022 року

При цьому будь-яких доказів відповідачем, які б могли спростувати доводи позивача викладені у позовній заяв, суду не надано.

В той же час, варто зазначити, що порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземців), їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150 (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 1.5 Інструкції іноземці можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну зокрема на підставі рішення територіальних органів, територіальних підрозділів ДМС, про примусове повернення або примусово видворенні на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду про примусове видворення.

Пункт 1.6 Інструкції вказує, що підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців за межі України є: дії іноземців, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії іноземців, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Тобто фактично даною Інструкцією визначено виключний перелік підстав, за яких органи Державної міграційної служби України можуть ухвалити рішення про примусове повернення іноземців за межі України.

Так, з огляду на положення наведеної Інструкції, враховуючи, що судом встановлено, відсутність в діях громадянки Філіппіни ОСОБА_1 умислу на порушення правил перебування іноземців на території України, а саме: проживання за документами, термін дії яких закінчився, тобто фактично встановлено відсутність вини позивачки у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, - вбачається, що в даному випадку нею не було порушено законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а отже наявні підстави для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення органів Державної міграційної служби України від 11.05.2022 року про примусове повернення ОСОБА_1 до країни походження або третьої країни, оскільки обставини, визначені нормами п. 1.6 Інструкції, які можуть бути підставою для ухвалення такого рішення, - відсутні.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме: визнання протиправними та скасування спірних постанови про накладання адміністративного стягнення та рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, заборону в`їзду на території України строком на 3 роки.

Відповідно до ст. 90 КАС України, ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправністьрішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, оцінюючи надані стороною позивача докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування доводів позивача, тоді як дане спростування, відповідно до ст. 77 КАС України, покладено на відповідача.

У зв`язку з чим суд приймає до уваги доводи позивача і приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та про примусове повернення до країни походження або третьої країни є обґрунтованими, та такими що підлягають задоволенню.

В частині вимог, якими сторона позивача просить суд зобов`язати відповідача прийняти на розгляд документи, суд не вбачає підстав для їх задоволення з огляду на те, що предметом розгляду даного спору є правомірність дій відповідача при притягненні позивача до адміністративної відповідальності та прийнятті рішення про її примусове повернення, а не оскарження дій/бездіяльності відповідача з приводу відмови у продовженні строків дії посвідки на тимчасове проживання, а отже у даному випадку такий спосіб захисту прав є неналежним.

Не підлягають також задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача анулювати штамп про повернення іноземця та заборону в`їзду, оскільки задоволення вимог про скасування рішення про примусове повернення з території України та заборону в`їзду на територію України буде підставою для органу міграційної служби для анулювання штампів у паспортному документі.

Керуючись ст. ст. 72,77,90,241-246,250,251,255,286,295,297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов громадянки Республіки Філіппіни ОСОБА_1 , поданий адвокатом Чигриновим Антоном В`ячеславовичем, до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «АУЛ ГРУПП» про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, зобов`язання вичинити дії -задовольнити частково.

Постанову Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області серії ПН МКМ № 010399 від 11 травня 2022 року про накладення адміністративного стягнення на громадянку Республіки Філіппіни ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,за ч. 1 ст. 203 КУпАП - визнати протиправною та скасувати.

Рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 11 травня 2022 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянки Республіки Філіппіни ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати протиправним та скасувати.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно дост. 288 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 16.06.2022 року.

Суддя А.В.Слободянюк