Справа № 644/8266/17
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2022-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2022 року

м. Київ

справа № 644/8266/17

адміністративне провадження № К/9901/50730/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Кравчука В.М., суддів Коваленко Н.В., Стародуба О.П.

розглянув у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.02.2018 (суддя Бугера О.В.) та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2018 (колегія у складі суддів Курило Л.В., Русанової В.Б., Присяжнюк О.В.)

у справі № 644/8266/17

за позовом ОСОБА_1

до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

І. РУХ СПРАВИ

1. У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому, просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті пенсії по інвалідності як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, визначені статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції, яка діяла на момент призначення пенсії;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 70% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.08.2011.

2. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.02.2018 у задоволенні позову відмовлено.

3. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2018 рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.02.2018 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог за період з 01.08.2011 по 14.06.2017 та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги у цій частині залишено без розгляду. В іншій частині рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.02.2018 залишено без змін.

4. 15.05.2018 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга, у якій позивач просить скасувати оскаржувані рішення в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог, починаючи 14.06.2017.

5. Ухвалою Верховного Суду від 25.05.2018 відкрито касаційне провадження.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та має право на пільги, встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що підтверджується посвідченнями серії НОМЕР_1 від 01.02.1995 та серії НОМЕР_1 (Д) від 11.06.1997.

7. Позивач перебуває на обліку в Індустріальному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова та з 22.02.1999 по 16.02.2017 отримував пенсію по інвалідності ІІ групи, а з 17.02.2017 отримує пенсію по інвалідності І групи у розмірі відшкодування фактичних збитків як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

8. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.04.2011 (справа № 2029/2-а-2057/11) Управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова було зобов`язано здійснити ОСОБА_1 , згідно встановленої у відповідний час групи інвалідності, перерахунок та виплату пенсії про відшкодування ядерної шкоди, у розмірах у відповідності до вимог Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду, ст. ст. 1.4, 6.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ч.2 ст.1, ч.1, 13 ст.49, ч.1 ст.5, ч.4 ст.54, ч.3 ст.67, виходячи виключно із розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без кінцевої дати перерахунку пенсії з 01.01.2004 по 31.12.2007 та з 01.01.2009.

9. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2011 апеляційна скарга УПФ України в Орджонікідзевському районі м. Харкова частково задоволена, постанову скасовано та прийнято нову, якою зобов`язано УПФ України в Орджонікідзевському районі м. Харкова провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії по інвалідності та додаткової пенсії відповідно до ст. ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної пенсії, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 05.08.2010 по 22.07.2011. Вимогу щодо перерахунку і виплати пенсії за період з 01.01.2004 по 04.08.2010 залишено без розгляду.

10. На звернення позивача від 05.10.2017 (вх. №217/Л-14) Індустріальне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова листом від 03.11.2017 №12225/46-02 відмовило у проведенні перерахунку пенсії, та повідомило заявника, що з 01.11.2011 пенсії інвалідам-чорнобильцям обчислюються з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 № 745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", а з 01.01.2012 - у розмірі, визначеному відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

11. Вважаючи протиправними вказані дії відповідача, позивач звернувся до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

12. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що в 2016-2017 роках при визначенні розміру пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, відповідач повинен був керуватися нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, яка діяла на час призначення пенсії з врахуванням положень Закону України « Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 № 928-VІІІ та Закону України « Про державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 № 1801- VІІІ відповідно.

Наступне нарахування пенсії має також проводитися в розмірах, встановлених ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції, яка діяла на час виникнення права на отримання пенсії, а виплата пенсії - з урахуванням положень Законів України «Про Державний бюджет» на відповідний рік.

13. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на правомірність його дій.

ІV. ОЦІНКИ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

14. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що починаючи з 01.01.2015 положення ст. cт. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, а тому при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягає постанова Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210.

Чинним законодавством не передбачено норм щодо обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком (основна пенсія) та 75 % від розміру мінімальної пенсії за віком (додаткова пенсія), а вказані виплати вірно проводяться відповідачем в порядку та у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України у постанові №1210 від 23.11.2011 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

15. Скасовуючи в частині рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки позивачем разом з позовною заявою не подано обґрунтованого клопотання про визнання поважними причини пропуску звернення до суду, то позовна заява в частині вимог за період з 01.08.2011 до 14.06.2017 підлягає залишенню без розгляду на підставі ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 15.12.2017)

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

16. У касаційній скарзі позивач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

17. Скаржник зазначає, що до спірних правовідносин повинні застосовуватися норми законодавства, що діяли на час виникнення прав та обов`язків, тобто на час призначення пенсії, а не правові акти, які були прийняті значно пізніше та які звужують обсяг наданих та гарантованих йому державою прав.

На його думку, суди дійшли помилкового висновку про те, що при вирішенні спору слід керуватися Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-ІІІ та Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ у редакції від 28.12.2014.

18. Також посилається на наявність практики про задоволення позовних вимог у подібних правовідносинах, а саме постанови Верховного Суду України від 01.10.2013 (справа № 21-338а13), від 27.04.2016 (справа № 21-2608а15), постанову Вищого адміністративного суду України від 01.04.2015 (справа № К/800/56506/14),

19. 13.06.2018 відповідач подав відзив, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

20. Верховний Суд перевірив правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги та дійшов таких висновків.

21. Ключовим питанням у цій справі є правомірність дій відповідача щодо нарахування та виплату пенсій позивачеві (основної та додаткової) відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону № 796-XII у розмірах, встановлених Постановою КМ України № 1210.

22. Відповідно до ст. 49 Закону № 796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

23. Розмір додаткових пенсій за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 1, було визначено у ст. 50 Закону № 796-XII.

24. Розмір державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв`язку з втратою годувальника було передбачено у ст. 54 Закону № 796-XII.

25. 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 № 79-VIII, пунктом 63 якого, зокрема розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким установлено, що норми і положення зокрема ст. 50, 54 Закону № 796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

26. Згідно із новою редакцією ст. 50 Закону № 796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

27. Відповідно до ст. 54 Закону № 796-ХІІ (у редакції, чинній на час звернення позивача за перерахунком пенсії) пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

28. Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 № 1210 було затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

29. Згідно з п. 11 вказаного Порядку мінімальний розмір пенсії для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: I групи інвалідності - 180 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; II групи інвалідності - 160 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; III групи інвалідності - 145 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

30. Пунктом 13 цього ж Порядку в редакції, що діяла у спірний період, встановлено, що щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону № 796-ХІІ виплачується у таких розмірах: особам, що належать до категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: інвалідам I групи - 474,5 гривні; інвалідам II групи - 379,6 гривні; інвалідам III групи - 284,7 гривні.

31. Зазначені положення Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 № 79-VІІІ неконституційними не визнавались, положення Постанови КМУ № 1210 є також чинними.

32. Отже, виплата державної пенсії по інвалідності, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, проводилась у розмірі, встановленому Постановою КМ України №1210.

33. Схожі правовідносини були предметом розгляду у Верховному Суді.

34. Зокрема у постановах від 25.10.2018 у справі №629/4075/16, від 15.09.2020 у справі № 308/2897/18, від 27.05.21 у справі № 756/14634/16-а та від 24.06.2021 у справі № 211/3311/16-а (2-а/211/10/17) Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про правомірність дій відповідача при нарахуванні та виплаті пенсій позивачеві (основної та додаткової) відповідно до ст. 50, ст. 54 Закону № 796-XII у розмірах, встановлених Постановою КМ України № 1210.

35. Суд не знаходить підстав для відступу від цих правових висновків у справі, що розглядається.

36. Відтак, враховуючи практику Верховного Суду у аналогічних правовідносинах, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій.

37. Щодо посилань скаржника на постанови Верховного суду України від 01.10.2013 (справа № 21-338а13), від 27.04.2016 (справа № 21-2608а15), постанову Вищого адміністративного суду України від 01.04.2015 (справа № К/800/56506/14), то колегія суддів звертає увагу на те, що правовідносини у цих справах виникли стосовно призначення і здійснення перерахунку пенсії відповідно до Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Проте, у справі, що розглядається, спірні відносини виникли стосовно правомірності дій відповідача щодо нарахування та виплати пенсій позивачеві (основної та додаткової) відповідно до ст. 50, ст. 54 Закону № 796-XII у розмірах, встановлених Постановою КМ України №1210, тобто правовідносини не є подібними, що виключає можливість врахування їх під час розгляду цієї справи.

38. Рішення суду апеляційної інстанції в частині залишення позовних вимог без розгляду позивачем не оскаржується і, відповідно, Судом не переглядається.

39. Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 343, 350, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2018 року у справі №644/8266/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя Н.В. Коваленко

Суддя О.П. Стародуб