Справа № 160/7229/22
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2022 року Справа № 160/7229/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Озерянської С.І.
за участі секретаря судового засідання Натхи В. С.
за участі представника позивача Горбаненко С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) про визнання протиправною та скасування постанови, -
20.05.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) від 27.04.2022 року у виконавчому провадженні № 68866400 про відкриття виконавчого провадження.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постанова серії ВМ №00004387 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, містить кінцевий строк пред`явлення - 23.03.2022 року. При цьому, позивач вказує, що у матеріалах виконавчого провадження відсутня заява стягувача про примусове виконання рішення. За таких обставин виконавець повинен був повернути виконавчий документ без виконання. Натомість, державним виконавцем всупереч пункту 2 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» протиправно було відкрито виконавче провадження № 68866400.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 160/7229/22 за позовом ОСОБА_1 до Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) про визнання протиправною та скасування постанови.
Розглядати справу вирішено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позову) протягом двох днів з дня отримання копії ухвали суду.
Відповідачем у строк, встановлений ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2022 року, відзиву на позовну заяву надано не було.
14.06.2022 року відповідачем до суду надано матеріали виконавчого провадження № 68866400.
В судовому засіданні 15.06.2022 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити повністю.
В судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 22.12.2021 року Державною службою з безпеки на транспорті винесено постанову серії МВ №00004387 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. за вчинення порушення відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 КУпАП.
У постанові серії МВ №00004387 від 22.12.2021 року зазначено, що у разі несплати штрафу у строк встановлений частиною 2 статті 300-3 в порядку примусового виконання цієї постанови органи державної виконавчої служби з правопорушника стягують штраф у подвійному розмірі 34 000 грн.
Вказана постанова набрала законної сили 27.01.2022 року.
Строк пред`явлення постанови до виконання 26.02.2022 року.
Заява Державної служби з безпеки на транспорті від 22.02.2022 року отримана відповідачем 22.04.2022 року.
27.04.2022 року державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68866400 з примусового виконання постанови серії ВМ № 00004387 від 22.12.2021 року.
Не погодившись з правомірністю винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 68866400, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Отже, правомірність постанови серії ВМ № 00004387 від 22.12.2021 року являється спором переданим на вирішення до адміністративного суду.
Вирішуючи позовні вимоги по суті спору, суд враховує наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначає Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно частини 1 статті 4 Закону №1404-VIII у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.
У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
За приписами пункту 6 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Отже, постанова серії ВМ № 00004387 від 22.12.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII є виконавчим документом.
За приписами статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону №1404-VIII).
Згідно зі статтею 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
За приписами пункту 2 частини 4 статті 4 Закону №1404-VІІІ виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Позивач у цій справі, обґрунтовуючи свою позицію, наполягає на тому, при пред`явленні виконавчого документа до виконання, а саме, постанови серії ВМ № 00004387 від 22.12.2021 року, порушено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, який відраховується з дня винесення вказаної постанови та сплинув 23.03.2022 року.
З цього приводу суд вважає за доцільне зазначити наступне.
Частинами 1, 2 статті 12 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Відповідно статті 298 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.
Згідно з положеннями статті 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.
При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132 -2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.

Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до статті 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Законами України може бути встановлено й інші, більш тривалі строки для виконання постанов по справах про окремі види адміністративних правопорушень.

Так, стаття 300-2 КУпАП визначає, що у разі сплати особами, зазначеними у статті 14-3 цього Кодексу, штрафу протягом 10 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті така постанова вважається виконаною.

У разі несплати штрафу особами, зазначеними у частині першій цієї статті, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті підлягає примусовому виконанню протягом 30 днів з дня набрання нею законної сили.

У разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги.

При цьому, згідно з частиною 3 статті 291 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

В даному випадку, оскаржувана постанова винесена у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, тому така постанова набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Як слідує з матеріалів справи, постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ВМ № 00004387 від 22.12.2021 року набрала законної сили 27.01.2022 року, тобто у строк більше місяця з дня її винесення.

Зазначене спростовує доводи представника позивача щодо неможливості отримання стягувачем доказів вручення постанови про адміністративне правопорушення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Судом також не приймаються до уваги доводи представника позивача про неможливість позивача дізнатись про існування постанови про адміністративне правопорушення враховуючи автоматичну фіксацію правопорушення та не направлення і нерозміщення таких матеріалів позивачу та на сайті, оскільки відповідно змісту постанови від 22.12.2021 року, остання винесена за вчинення правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, яке зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу WAGA-WIM35, який призначений для визначення маси транспортного засобу, навантаження на вісь та групу осей упродовж його проїзду через вантажоприймальний пристрій ваг та передбачає безпосередню участь транспортного засобу у здійсненні такого зважування.

При цьому, відповідно вимог статті 300-2 КУпАП, у разі несплати штрафу особами, зазначеними у частині першій цієї статті, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті підлягає примусовому виконанню протягом 30 днів з дня набрання нею законної сили.

Враховуючи вимоги наведеної статті, стягувачем визначено строк пред`явлення постанови до виконання до 26.02.2022 року, що зазначено в самій постанові від 22.12.2021 року.

22.02.2022 року Державна служба з безпеки на транспорті направила до Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) заяву про примусове виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ВМ № 00004387 від 22.12.2021 року.

Отже, отримавши виконавчий документ 22.04.2022 року та перевіривши його на відповідність вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», відповідачем 27.04.2022 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68866400 з примусового виконання постанови серії ВМ № 00004387 від 22.12.2021 року.

При цьому, суд наголошує, що до повноважень відповідача не належить перевірка виконавчого документа на правильність визначення дати набрання ним законної сили, витребування інформації та документів на підтвердження правильності визнання дати набрання виконавчим документом законної сили, а отже вказане не може слугувати підставою для повернення виконавчого документа стягувачу.

В свою чергу, виконавчий документ - постанова серії ВМ № 00004387 від 22.12.2021 року, містить всі обов`язкові вимоги до нього, встановлені статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема і щодо зазначення дати набрання рішенням (постановою) законної сили та строк пред`явлення рішення (постанови) до виконання.

Щодо посилань представника позивача на те, що доказом своєчасного направлення виконавчого документу на адресу органу державної виконавчої служби є докази, які підтверджують направлення виконавчого документу засобами поштового зв`язку, але таких доказів матеріали виконавчого провадження не містять, суд зазначає що у Державній службі України з безпеки на транспорті відсутній обов`язок направляти заяви про примусове виконання постанови про накладення адміністративного стягнення цінним листом з описом вкладення до поштового відправлення, або рекомендованим листом з повідомлення про вручення.

При цьому, суд звертає увагу, що в матеріалах виконавчого провадження зафіксовано дату направлення виконавчого документу на адресу органу державної виконавчої служби 22.02.2022 року, тобто з дотриманням місячного строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

У суду, з урахуванням обставин справи відсутні об`єктивні підстави вважати, що ці дані не відповідають дійсності. Обставини на які посилається позивач не спростовують вищенаведених висновків.

При цьому на Державну службу України з безпеки на транспорті покладається лише обов`язок своєчасного подання (направлення) виконавчого документу, і недоліки при його прийнятті, не можуть бути підставою вважати його несвоєчасно поданим.

За викладених обставин, суд доходить висновку, що позивач безпідставно та необґрунтовано вказує на порушення встановленого КУпАП строку пред`явлення постанови серії ВМ № 00004387 від 22.12.2021 року до примусового виконання, оскільки з наявних у справі документів вбачається, що при направленні Державною службою з безпеки на транспорті заяви про пред`явлення виконавчого документа до виконання не було порушено встановлений законом строк.

Доводи позивача про те, що у матеріалах виконавчого провадження відсутня заява стягувача не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, оскільки на вимогу суду, відповідачем були надані матеріали виконавчого провадження, я якому наявна заява стягувача про примусове виконання рішення від 22.02.2022 року.

Також, судом не приймаються до уваги доводи позивача щодо відкриття виконавчого провадження за неіснуючим виконавчим документом постановою ВМ №0000387, що видана 22.12.2021 року Державною службою України з безпеки на транспорті, оскільки допущення помилки в написанні номеру постанови серії ВМ № 00004387 від 22.12.2021 року при відкритті виконавчого провадження, не є підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, враховуючи всі інші ідентифікуючі дані та наявні матеріали виконавчого провадження.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку про дотримання відповідачем вимог чинного законодавства при винесенні оскаржуваної постанови та відсутність підстав для визнання її протиправною та скасування.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Резюмуючи викладене, з огляду на встановлені в ході судового розгляду справи обставини, суд доходить висновку, що приймаючи постанову Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) від 27.04.2022 року у виконавчому провадженні № 68866400 про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець діяв правомірно, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі, нормами Закону України «Про виконавче провадження», а відтак, підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене у строки, встановлені частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська