Справа № 420/25855/21
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Скупінської О.В.,

секретар судового засідання Гудзікевич Я.А.

за участю:

представника позивача Григоренко О.В. (за ордером)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни, приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алли Вікторівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача: акціонерне товариство «Банк Форвард» про визнання протиправною та скасування постанов від 17.09.2021 року

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 16 грудня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача: акціонерне товариство «Банк Форвард», в якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алли Вікторівни від 17.09.2021 року, винесені у виконавчому провадженні №66875678: про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про стягнення з боржника основної винагороди та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що їй стало відомо що на примусовому виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження №66875678 з примусового виконання виконавчого напису №5073 від 25.08.2021 року, виданого приватним нотаріусом про стягнення з позивача заборгованості.

Враховуючи, що виконавчий напис був прийняти приватним виконавцем не за місцем проживання або реєстрації боржника, вважає спірні постанови відповідача протиправними, у зв`язку з чим звернулася до суду з позовною заявою.

Ухвалою судді від 21 грудня 2021 року залишено позовну заяву без руху та встановлено 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

04 січня 2022 року на виконання ухвали судді, позивачем до суду було надіслано заяву про усунення недоліків позовної заяви (вх.№ЕС/10/22).

Ухвалою судді від 10 січня 2022 року продовжено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви та встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою судді від 17 січня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у адміністративній справі; доручено приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяні Леонідівні (01135, м. Київ, вул. Златоустівська, буд. 55, оф. 61, 62) подати до Одеського окружного адміністративного належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 66875678 у повному обсязі; зупинено провадження у справі №420/25855/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни, третя особа: акціонерне товариство «Банк Форвард» про визнання протиправною та скасування постанов від 17.09.2021 року до надходження відповіді на доручення.

15 лютого 2022 року від приватного виконавця Овсієнко А.В. до суду надійшли відзив на позовну заяву та копії матеріалів виконавчого провадження № 66875678.

У відзиві вказано, що приватний виконавець не погоджується з позовної заявою, вважає її необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як стверджує відповідач, у заяві про примусове виконання рішення, акціонерне товариство «Банк Форвард» було зазначено, що місцезнаходженням майна боржника (грошових коштів) є рахунок, що відкритий в акціонерному товаристві «Банк Форвард», який розташований за адресою: м.Київ, , вул. Саксаганського, буд. 105.

Таким чином, вказано у відзиві, приватний виконавець відкрито виконавче провадження за місцезнаходженням майна боржника.

Враховуючи вищевикладене, приватний виконавець Овсієнко А.В. просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 21 лютого 2022 року поновлено провадження у справі №420/25855/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача: акціонерне товариство «Банк Форвард» про визнання протиправною та скасування постанови від 07.09.2021 року та призначено судове засідання в даній адміністративній справі на 28 лютого 2022 року о 12 год 00 хв.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 18 березня 2022 року ухвалено залучити до участі у справі №420/17933/21 у якості другого відповідача приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Аллу Вікторівну. Розпочати спочатку розгляд справи №420/25855/21.

Ухвалою суду від 13 квітня 2022 року ухвалено призначити судове засідання по адміністративній справі №420/25855/21 на 27 квітня 2022 року об 14 год 10 хв.

Ухвалою суду від 26 квітня 2022 року ухвалено заяву представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів - задовольнити.

Судові засідання по справі №420/25855/21, в тому числі призначене на 27 квітня 2022 року об 14 год 10 хв, здійснювати в режимі відеоконференції поза межами суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon» (https://vkz.court.gov.ua - «EasyCon»).

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Наступне судове засідання було призначене на 15.06.2022 об 14 год 00 хв.

Станом на дату вирішення даної адміністративної справи інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, заслухавши представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено таке.

17.09.2021 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алли Вікторівни надійшла заява від акціонерне товариство «Банк Форвард», в якій акціонерне товариство «Банк Форвард» просить відкрити, за місцем знаходження майна боржника, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського мiського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною зa №5073 від 25.08.2021 року про стягнення із боржника, яким є: ОСОБА_2 коштів у розмірі 11090,74 гривень.

Також у даній заяві від акціонерне товариство «Банк Форвард» просило накласти арешт на все рухоме майно (грошові кошти) боржника та на відкриті рахунки у банках перелік яких наведено у даній заяві.

До даної заяви акціонерним товариством «Банк Форвард» було додано:

- квитанцію про сплату авансового внеску;

- оригінал виконавчого напису №5073 від 25.08.2021 року;

- копію довіреності.

З наданого до суду копії виконавчого напису №5073 від 25.08.2021 року судом встановлено, що він виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною та у ньому запропоновано звернути стягнення з громадянки України, якою є ОСОБА_2 , який/яка народився/лас: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Одеса, місце роботи: ИП "АИС АВТО ЮГ" Фінансовий менеджер, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1 , який/як зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 23.11.2011 року, органом: Київським РВ ОМУ ГУМВС України Одеській області. (далі - "Боржник), який/яка є Боржником за кредитним договором №94238176 від 26.12.2011 року, укладеним ним/нею із ПАТ "Банк Русский Стандарт" правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД», ідентифікаційний код юридичної особи 34186061, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 105, (надалі іменується Стягувач).

Суд зазначає, що в матеріалах виконавчого провадження ВП № 66875678 наявний лист від 13.09.2021 року вих. №б/н акціонерного товариства «Банк Форвард», в якому вказано, що АТ «БАНК ФОРВАРД» підтверджує, що у клієнта, яким є: ОСОБА_2 паспорт НОМЕР_2 , виданий органом: Київським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області. дата видачи 23.11.2011, РНОКПП: НОМЕР_1 , є рахунок НОМЕР_3 , вiд 02.04.2012, у валюті гривня, відкритий АТ «БАНК ФОРВАРД», який розташований: м. Київ, вулиця Саксаганського, будинок 105, Iндекс 01032, з наявним залишком власних коштів.

17.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. було відкрито виконавче провадження №ВП66875678 про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса №5073 від 25.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О. М., про стягнення з позивача на користь АТ «БАНК ФОРВАРД» заборгованості в розмірі 11090,74 грн.

У даній постанові адресою боржника визначено: 65000, Одеська обл., м.Одеса, вул.Студена, буд.10.

Крім того, постановою відповідача від 17.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. в рамках виконавчого провадження №ВП66875678 прийнято постанову про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про арешт коштів боржника

Як зазначено у позові, ОСОБА_1 в крамниці при невдалій спробі здійснення розрахунку за товари із використанням банківської платіжної системи, стало відомо про існування обтяжень її банківського рахунку та арешту коштів. При більш детальному з`ясуванні цих обставин з Єдиного реєстру боржників (https://erb.minjust.gov.ua) їй стало відомо про існування відкритого щодо неї виконавчого провадження №66875678, яке перебувало на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алли Вікторівни, про стягнення коштів за документом, виданим приватним нотаріусом КМНО Сазоновою О.М.

19.11.2021 позивач звернулась до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. із заявою про надання копії виконавчого документу, який перебуває на примусовому виконанні в рамках виконавчого провадження №66875678, копії постанови про відкриття виконавчого провадження №66875678 та інших документів, складених в рамках даного виконавчого провадження.

У відповідь на вказану заяву приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни складно лист від 30.11.2021 року №42678, в якому зазначено, що у зв`язку із зупиненням діяльності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алли Вікторівни строком на 03 місяця, укладено договір № 1 від 30.11.2021 про заміщення приватного виконавця, діяльність якого зупинена, укладеного із приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяною Леонідівною.

Разом із вказаним листом приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни було надано позивачу запитувані нею документи.

Вважаючи протиправними та такими, що підлягають скасуванню постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алли Вікторівни від 17.09.2021, винесені у виконавчому провадженні №66875678: про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про стягнення з боржника основної винагороди та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд виходить з такого.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 3 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих написів нотаріусів.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вимоги до виконавчого документа, а саме, що у виконавчому документі зазначаються, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

Згідно пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Приписами статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім винятків, установлених цією частиною.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно частини 5 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Частиною п`ятою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.

Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Частиною 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно статті 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (надалі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 23 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Частинами 1, 2 статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя; приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Вимоги до форми і змісту заяви про примусове виконання рішення визначені приписами статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» , а також положеннями Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року.

Так, пунктом 3 розділу ІІІ Інструкції визначено, що заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа.

У заяві про примусове виконання рішення зазначаються такі відомості:

- назва і дата видачі виконавчого документа;

- прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові стягувача;

- дата народження та адреса місця проживання чи перебування стягувача;

- реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) стягувача;

- номер телефону стягувача;

- спосіб перерахування стягнутих з боржника грошових сум (у разі виконання рішення про стягнення коштів);

- реквізити рахунку, відкритого у банку або в іншій фінансовій установі, для отримання стягнутих з боржника грошових сум (за наявності).

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо).

У заяві про примусове виконання виконавчого документа, виданого у формі електронного документа, зазначаються такі відомості: найменування органу державної виконавчої служби або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові приватного виконавця до якого подається заява.

Згідно пункту 10 розділу ІІІ Інструкції місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», визначено, що банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків; банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів; клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку; кошти - гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Відповідно до частини 1 статті 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Частиною 1 та 2 статті 1066 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Приписами статті 1067 Цивільного кодексу України передбачено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Банк не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами.

Таким чином, банківський рахунок і грошові кошти є різними правовими категоріями, які не є тотожними. «Майном» (у цивільно-правовому значенні) можуть бути грошові кошти, а не банківський рахунок.

Так позивачем оскаржуються постанови приватного виконавця, виконавчим округом якого є місто Київ, щодо примусового виконання виконавчого документу, за яким боржник (позивач), має у банку відкритий картковий рахунок, на якому (на дату звернення із заявою про примусове виконання рішення) були кошти, а сам банк як юридична особа та, зокрема, по суті, будівля, в якій розміщена ця фінансова установа (юридична особа), знаходиться у місті Києві. Водночас, зареєстрованим місцем проживання боржника є: АДРЕСА_2 ; 65122.

Тобто, насамперед наявність у позивача коштів на банківському рахунку у банку, місцезнаходженням якого є місто Київ, була підставою для того, щоб приватний виконавець, виконавчим округом якого теж є місто Київ, прийняв виконавчий документ до виконання та виніс спірну постанову про відкриття виконавчого провадження.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 31 серпня 2021 року у справі № 420/10502/20 дійшов такого висновку: «Банківський рахунок це власність банку, інструмент для фінансових операцій клієнта. Тому, якщо на такому рахунку відсутні кошти - він не може слугувати підставою для стягнення заборгованості саме за місцем реєстрації банку».

Тому, наявність у боржника відкритого кредитного банківського рахунку, без власних коштів боржника, не є його майном у такому банку.

Гроші банку на кредитних рахунках не можна ототожнювати із власними коштами божника.

При цьому, наявність банківського рахунку в місті Києві не гарантує, що на цьому рахунку є грошові кошти, які належать боржнику, а не банку.

Сама по собі наявність карткового рахунку, відкритого для обліку поточної заборгованості позивача по кредитній угоді не свідчить про наявність у боржника майна у вигляді власних грошових коштів на території м. Києва.

При розгляді даної справи суд також вважає за необхідне зазначити, що жодного доказу на підтвердження того, що на рахунках позивача були наявні грошові кошти матеріали справи не містять, а стягувачем до заяви про примусове виконання виконавчого напису не надано.

При цьому, майном на яке може бути звернено стягнення є, зокрема, кошти, а не рахунки в банку. Відтак, наявність у боржника банківських рахунків не свідчить про наявність у боржника майна в такому банку та не є таким майном.

З огляду на викладене вбачається, що наявність рахунку у банку, місцезнаходження якого зареєстровано у м. Києві, не є тотожним місцезнаходженню майна боржника.

Разом з тим, за висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 25 червня 2021 року у справі №905/2214/14-908/5734/14, у виконавця є підстави для відкриття виконавчого провадження за таким критерієм як місцезнаходження майна боржника лише за наявності документального підтвердження відомостей про наявність такого майна у межах території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця. Зокрема, відомостей про відкриті на ім`я боржника рахунки в банках або інших фінансових установах, розташованих в межах території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або у межах виконавчого округу приватного виконавця. Сама лише констатація стягувачем у заяві про примусове виконання рішення про наявність у боржника певних рахунків у банківських та/або фінансових установах, розташованих в межах території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або у межах виконавчого округу приватного виконавця, за відсутності доданих до заяви доказів у підтвердження цих обставин, не є достатньою підставою для відкриття виконавчого провадження за таким критерієм як місцезнаходження майна боржника.

Таким чином, твердження відповідача про те, що виконавчий документ прийнято ним до виконання за місцезнаходженням майна боржника не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому, є безпідставними.

При цьому, частиною 1 статті 190 Цивільного кодексу України визначено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (частина перша статті 179 Цивільного кодексу України).

Разом з тим, відповідно до статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки. Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Так, з матеріалів справи вбачається, що стягувачем при поданні заяви про примусове виконання рішення не надано доказів, які б підтверджували, що боржник дійсно має власні грошові кошти (майно) на рахунку, оскільки залишок на рахунку 20 копійок, який підтведжений випискою банку, а саме, АТ «Банк Форвард», по особовим рахункам, свідчить про відсутність майна відповідача та наявність суто формального підходу до питання місця відкриття виконавчого провадження з метою створення територіальної зручності для стягувача.

Таким чином, наявність лише рахунку в банку, за відсутності на ньому коштів чи цінностей, не породжує цивільні права та обов`язки. Сам рахунок без наявності на ньому коштів не може бути власністю громадянина, оскільки, зокрема, матеріальні цінності, майно, кошти можуть бути об`єктом стягнення, а не рахунок у банку, який є засобом, механізмом, способом безготівкового здійснення розрахунків, отримання готівки чи інший спосіб розпорядження коштами, що на ньому знаходяться за волевиявленням власника цих коштів.

З огляду на викладене, наявність рахунку в банку може бути підставою для відкриття виконавчого провадження за місцем знаходження банку лише за умови наявності коштів боржника на цьому рахунку.

У постанові Верховного Суду від 28.10.2021 року у справі №520/751/21 колегія суддів зазначила: «Резюмуючи викладене, колегія суддів зазначає, що за встановлених обставин справи і правового регулювання спірних правовідносин відповісти на поставлене скаржником запитання, вказане як підстава для касаційного оскарження судових рішень у цій справі, стисло можна так: наявність в особи/боржника банківського рахунку у банку (й грошових коштів на ньому), місцезнаходженням якого є місто Київ, не доводить, що ця особа/боржник має майно на території цього виконавчого округу. Тож, якщо приватний виконавець, виконавчим округом якого є місто Київ, (відповідач) прийняв до примусового виконання виконавчий документ тільки на цій підставі, винесена ним постанова про відкриття виконавчого провадження є необґрунтованою та підлягає скасуванню».

З огляду на викладене та з урахуванням правової позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, протиправність спірної постанови та необхідність її скасування.

Щодо посилання відповідача на лист-роз`яснення Міністерства юстиції України від 11 червня 2018 року № 23123/16620-33-18/20.5.1, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Означений лист не є нормативно-правовим актом, має виключно рекомендаційний характер для застосування в роботі, зокрема, приватними виконавцями, не є джерелом права, а тому, не може бути застосований при розгляді даної справи.

Посилання відповідача на правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 10 вересня 2018 року по справі №905/3542/15, не може бути прийнято судом при розгляді даної справи, оскільки вказана постанова прийнята щодо інших правовідносин і в ній Верховним Судом надана оцінка правовідносинам щодо правомірності дій приватного виконавця з виконання ухвали суду про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти, що належать боржнику та знаходяться на його банківських рахунках, а не щодо відкриття виконавчого провадження за місцезнаходженням карткового рахунку боржника за відсутністю доказів про наявність на цьому рахунку грошових коштів.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За таких обставин, системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 726.40 грн.

Відтак, враховуючи задоволення позовних вимог, так як спірні постанови прийнято саме приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко Аллою Вікторівною, суд вважає за доцільне стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алли Вікторівни на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 726,40 грн.

Керуючись ст. ст. 2-9, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 287 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни, приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алли Вікторівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача: акціонерне товариство «Банк Форвард» про визнання протиправною та скасування постанов від 17.09.2021 року задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алли Вікторівни від 17.09.2021 року, винесені у виконавчому провадженні №66875678: про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про стягнення з боржника основної винагороди та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алли Вікторівни на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 726,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 );

Відповідачі:

-Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна (01135, м. Київ, вул. Златоустівська, буд. 55, оф. 61, 62);

-Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алли Вікторівни (вул.Чорновола Вячеслава, 10, оф.91, м.Київ, 01135).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - Аакціонерне товариство «Банк Форвард» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА