Справа № 440/5665/21
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2022-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2022 р. Справа № 440/5665/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бершова Г.Є.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2021, головуючий суддя І інстанції: Т.С. Канигіна, м. Полтава, по справі № 440/5665/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання дій протиправними та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИВ

01.06.2021 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі - ГУ НП в Полтавській області, відповідач) про визнання дій протиправними та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, а саме просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо несвоєчасної виплати одноразової грошової допомоги при звільненні на користь ОСОБА_1 ;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 103499,55 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що з листопада 2015 року по 20.01.2021 проходив службу в Національній поліції, а тому він має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні за 27 років та 04 дні вислуги. Відповідачем проведено нарахування такої допомоги та виплачено 29.04.2021. Водночас, на думку позивача, відповідачем порушений строк розрахунку при звільненні, у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання дій протиправними та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку відмовлено.

Позивач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити вимоги позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ГУНП в Полтавській області було допущено порушення строку розрахунку при звільненні, а саме, виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, а тому, на думку позивача, наявні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги, з урахуванням приписів ст.ст. 116-117 КЗпП України, оскільки приписи Порядку № 260 не визначають відповідальності відповідача за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. В обґрунтування власної позиції відповідач вказав на те, що Порядком № 260 визначені інші строки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, у зв`язку з чим стверджує, що відповідач не допустив несвоєчасного розрахунку з позивачем при звільненні, а відтак у спірних відносинах відсутні підстави для стягнення з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги. Окремо вказав на невідповідність розрахунку середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги, наведеного позивачем у позові та апеляційній скарзі.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до витягу з наказу начальника, полковника поліції ГУ НП в Полтавській області від 20.01.2021 №26о/с (по особовому складу) згідно з Законом України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 (через хворобу) підполковника поліції ОСОБА_1 (0065130), начальника Козельщинського відділення поліції Кобеляцького відділу поліції з 20.01.2021, підстава: рапорт ОСОБА_1 від 02.12.2021, свідоцтво про хворобу №4/С, видане 11.01.2021 військово - лікарською комісією ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області", подання ГУ НП від 15.01.2021. Позивачу встановлено премію за січень 2021 року у розмірі 39,954%. Зазначено, що позивач має вислугу років станом на 20.01.2021 - 27 років 04 дні, у пільговому обчисленні - 33 роки 11 місяців 13 днів. Має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні за 04 роки /а.с. 14/.

Відповідно до інформації з виписки по картці/рахунку позивача, одноразову грошову допомогу в розмірі 36166,19 грн, ГУ НП в Полтавській області перераховано 29.04.2021 /а.с. 19/.

Вважаючи протиправною виплату ГУ НП в Полтавській області на його користь одноразової грошової допомоги лише 29.04.2021, а не у день звільнення зі служби в органах Національної поліції, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не допускалося несвоєчасної виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, оскільки така виплата була проведена у строки, визначені Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за №669/28799, через що відсутні підстави для застосування положень ст. ст. 116, 117 КЗпП України.

Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ст. 102 Закону України «Про Національну поліцію» пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України «Про Національну поліцію» проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України «Про державну службу», а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Абзацом 2 п. 10 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 № 393 передбачено виплату, зокрема поліцейським, які звільняються із служби за станом здоров`я, одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Право позивача на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні не оспорюється.

Вирішуючи питання можливості застосування до спірних правовідносин положень ст. ст. 116, 117 КЗпП України, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16 дійшла правового висновку, що за змістом приписів ст. ст. 94, 116, 117 КЗпП заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

У вказаній справі Верховний Суд зазначає, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. В разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.

Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Отже, колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання можливості застосування у даному випадку положень ст. ст. 116, 117 КЗпП України, якими передбачено відповідальність роботодавця у разі порушення строків проведення виплат, що належали особі при звільненні, слід виходити з того, чи включається одноразова грошова допомога до виплат, що провадяться саме в день звільнення.

Так, питання грошового забезпечення поліцейських врегульовано ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

На виконання зазначеної норми та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 № 988, з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 затверджено Порядок № 260.

Розділом VI Порядку № 260 передбачені особливості виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби.

Відповідно до п. 1 Порядку № 260 поліцейським, які звільняються із служби через хворобу (за станом здоров`я), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Пунктами 6, 7 Порядку № 260 передбачено, що нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення.

У наказі про звільнення підрозділом кадрового забезпечення в разі необхідності виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зазначається стаж служби для її виплати. Крім того, у разі необхідності в наказі про звільнення додатково вказується підстави для проведення відрахувань з грошового забезпечення та інших виплат.

У той же час, п. 8 зазначеного Порядку визначено, що одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.

Отже, строки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби врегульовані спеціальним підзаконним нормативно-правовим актом, а саме Порядком № 260, відповідно до якого виплата вказаної допомоги не проводиться у день звільнення.

Таким чином, одноразова грошова допомога при звільненні зі служби не належить до виплат, що провадяться саме в день звільнення.

Матеріалами справи підтверджено, що 17.02.2021 ГУ НП в Полтавській області надіслано до Національної поліції України лист №582/115/01/29-2021 щодо потреби в кошах на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні поліцейських ГУ НП в Полтавській області у лютому, зокрема, начальнику відділення поліції ОСОБА_1 /а.с. 36-37/.

Згідно з довідкою УФЗБО ГУ НП в Полтавській області від 25.06.2021 №1099/115/29/10/01-2021, на розрахунковий рахунок ГУ НП 23.04.2021 надійшли бюджетні асигнування для виплати одноразової грошової допомоги при звільнені колишнім поліцейським ГУ НП, у т.ч ОСОБА_1 в сумі 43325,99 грн, з подальшим відрахуванням до бюджету податку з доходів фізичних осіб (18%) /а.с. 40/.

Відповідно до відомості №4 на виплату грошового забезпечення від 28.04.2021 до Приватбанку за квітень 2021 року, ГУ НП в Полтавській області 28.04.2021 перераховано ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 36166,19 грн /а.с. 33/.

Отже, відповідачем одноразову грошову допомогу при звільненні виплачено ОСОБА_1 протягом п`яти робочих днів після їх надходження, що відповідає строкам, встановленим пунктом 8 розділу VI Порядку №260.

На переконання колегії суддів, вказане свідчить про дотримання відповідачем строків виплати одноразової грошової допомоги при звільненні позивача.

Натомість, положення ч. 1 ст. 116 КЗпП України стосуються лише тих видів грошових коштів, виплата яких здійснюється у день звільнення.

При цьому, ст. 117 КЗпП України пов`язує виникнення обов`язку з нарахування середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку із невиплатою з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум саме у строки, встановлені ст. 116 КЗпП України.

Отже, оскільки одноразова грошова допомога при звільненні зі служби підлягає виплаті у строки, визначені п. 8 розд. VI Порядку № 260, які є відмінними від визначених ст. 116 КЗпП України, колегія суддів дійшла висновку, що норми ст. 117 КЗпП України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Посилання позивача на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду України від 17.02.2015 № 21-8а15 та від 6 листопада 2013 року по справі № 21-352а13, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що предметом розгляду у вказаних справах було стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку статті 235 Кодексу законів про працю України, а не стягнення середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, в порядку ст. ст. 116, 117 КЗпП.

Посилання позивача на зарахування на його банківську картку 26.07.2021 «заробітної плати» у розмірі 1129,02 грн не має жодного стосунку до спірних правовідносин, оскільки предметом розгляду є лише питання своєчасності виплати позивачеві одноразової грошової допомоги при звільненні, та, як наслідок, наявності підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки виплати саме одноразової грошової допомоги при звільненні, в той час як позивач не заявляв вимог щодо неповного розрахунку по вказаній виплаті.

На підставі викладеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 по справі № 440/5665/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Г.Є. Бершов
Судді І.М. Ральченко І.С. Чалий