Справа № 620/16436/21
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2022-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
В/620/1/22
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бородавкіної С.В.,
суддів Скалозуба Ю.О., Тихоненко О.М.,
за участі секретаря Грищенко Н.С.,
Заява мотивована тим, що 22.02.2022 Чернігівським окружним адміністративним судом ухвалено рішення, яким ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відмова суду мотивована тим, що між встановленням позивачу ступеня втрати працездатності та встановленням III групи інвалідності минуло більше 2-х років. Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 06.04.2022 №1-р(ІІ)/2022с у справі №3-192/2020(465/20) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) пункт 4 статті 16-3 вищевказаного Закону щодо обмеження часовими рамками (строком у два роки) настання причинно-наслідкового зв`язку між пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), отриманими особою під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з використанням нею обов`язків військової служби, та динамікою здоров`я.
Враховуючи наведене, заявник зазначає про наявність підстав для перегляду рішення суду за виключними обставинами.
Ухвалою суду від 24.05.2022 відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за виключними обставинами, призначено її до розгляду колегією суддів.
Ухвалою суду від 02.06.2022 клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції повернуто без розгляду.
Заявник у судове засідання не прибув, про розгляд заяви повідомлений належним чином. Від представника заявника надійшла заява про відкладення розгляду заяви.
Представник відповідача надав пояснення по суті заяви, у яких просив відмовити ОСОБА_1 у її задоволенні та зазначив, що під час розгляду питання про можливість виплати позивачеві спірної допомоги Міністерством оборони України дотримано передбачений законодавством порядок та вимоги Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Крім того, рішення Конституційного Суду України не має ретроспективного застосування.
Відповідно до положень статті 368 Кодексу адміністративного судочинства України неявка заявника або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.
Дослідивши подані докази, колегія суддів вважає, що заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Чернігівського окружного адміністративного суду за виключними обставинами слід залишити без задоволення, виходячи з такого.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до МО України, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати пункт 6 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17.06.2021 №96, яким йому відмовлено в призначені та виплаті одноразової грошової допомоги;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з урахуванням висновків викладених у рішенні суду.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 у справі №620/16436/21, яке набрало законної сили 24.03.2022, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено (а.с. 36-38).

При цьому, як вбачається з мотивувальної частини рішення Чернігівського окружного адміністративного суду, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог у зв`язку з тим, що відповідно до вимог пункту 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється. законодавство допускає можливість виплати грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю вищої групи інвалідності чи вищого ступеня втрати працездатності, однак право на отримання такої допомоги обмежено дворічним строком з моменту первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності.

У випадку, що розглядається, дана умова не дотримана, оскільки між встановленням позивачу ступеня втрати працездатності та встановленням III групи інвалідності минуло більше 2-х років.

Відтак, суд дійшов висновку, що рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу є правомірним.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 06.04.2022 №1-р(ІІ)/2022с у справі №3-192/2020(465/20) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) пункт 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення суду від 22.02.2022 за виключними обставинами.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Разом з тим, Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.02.2021 (справа №808/1628/18) сформував правовий висновок щодо практичного застосування положень зазначеної норми Кодексу.

Так, Суд зазначив, що «…положення пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України містять імперативний припис, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки за умови, якщо таке рішення суду ще не виконане.

Слід звернути увагу, що словосполучення «ще не виконане», яке вживається у пункті 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачає множинного тлумачення або множинного його розуміння, а також «розширеного тлумачення» про яке зазначено в ухвалі Верховного Суду від 14 травня 2020 року, якою справу №808/1628/18 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. Вказана процесуальна норма має імперативний характер, є чіткою та не може бути застосована інакше ніж це передбачено процесуальним законодавством».

Окремо Суд зазначив, що «…не може вважатись невиконаним, в розумінні положень пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду, що набрало законної сили та яким у задоволенні позову відмовлено, оскільки таке рішення не передбачає примусового його виконання».

Колегія суддів звертає увагу, що позивач у цій справі просить переглянути за виключними обставинами в порядку статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким йому у задоволенні позову відмовлено. Таким чином, з огляду на наведений вище висновок Об`єднаної палати, правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду від 22.02.2022 за виключними обставинами в цьому випадку відсутні.

Окремо колегія суддів звертає увагу, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду відповідного судового рішення, проте за певних умов (якщо рішення ще не виконане).

Крім того, рішення Конституційного Суду України поширюється на правовідносини, які виникли після його ухвалення, а також на правовідносини, які виникли до його ухвалення, але продовжують існувати (тривають) після цього (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.11.2020 у справі № 4819/49/19).

Частиною першою статті 369 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищенаведене, керуючись статтями 241-243, 248, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами по справі № 620/16436/21 ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 15.06.2022.

Головуючий суддя С.В. Бородавкіна

Судді Ю.О. Скалозуб

О.М. Тихоненко