Справа № 520/11477/21
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2022-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 р. Справа № 520/11477/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2021, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/11477/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні ОСОБА_1 пенсії при здійсненні перерахунку з 90% до 70% грошового забезпечення починаючи з 05.03.2019 на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України від 06.07.2020 №11/158 із застосуванням обмеження її максимальним розміром;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , пенсії відповідно до наданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України довідки від 06.07.2020 №11/158 з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення у розмірі 90% грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром, здійснивши виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 05.03.2019, однією сумою.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні ОСОБА_1 пенсії при здійсненні перерахунку з 90% до 70% грошового забезпечення, починаючи з 05.03.2019.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у розмірі 90% грошового забезпечення, здійснивши виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 05.03.2019.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 в частині відмови щодо обмеження граничним (максимальним) розміром його пенсії десятьма прожитковими мінімумами та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

ОСОБА_1 пенсіонером, пенсія якому призначена за вислугу років (остання штатна посада: заступник командира ескадрильї з інженерно-авіаційної служби - начальник інженерно-авіаційної служби-бортовий інженер-інструктор 26 окремої авіаційної ескадрильї Східного регіонального управління Державна прикордонна служба України) згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Судовим розглядом встановлено, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до вимог Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Пенсія призначена з 15.03.2005 року у розмірі 90% грошового забезпечення.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що з 01.01.2018 року на виконання вимог Постанови КМУ №103 від 21.02.2018 року з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку обіймав позивач на дату звільнення зі служби, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 .

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2020 року по справі №520/13907/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні ді задоволено частково; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 з 90 % грошового забезпечення до 70 % грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 01.01.2018 року пенсію у розмірі 90 % грошового забезпечення; зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів з 01.01.2018 року відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та згідно Постанови Кабінету Міністрів №159 від 21.02.2001 року "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати" у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії; в задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Згідно з відомостями програми «Діловодство спеціалізованого суду (ДСС)» зазначене судове рішення не було оскаржено в апеляційному порядку та набрало законної сили 21.02.2020 року.

Також, судовим розглядом встановлено, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 року по справі №520/11881/2020 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у відмові здійснити ОСОБА_1 , перерахунок пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 06.07.2020 №11/158 наданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України; зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області вчинити дії щодо перерахунку ОСОБА_1 , пенсії з 05.03.2019 з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за особливості проходження військової служби у розмірі 100 % посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; надбавки за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 % посадового окладу; надбавки за кваліфікацію майстер у розмірі 7% посадового окладу, премії у розмірі 140 % посадового окладу), на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 06.07.2020 №11/158, наданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України, здійснивши виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 05.03.2019, однією сумою.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.01.2021 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 р. по справі № 520/11881/2020 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та зобов`язання вчинити певні дії повернуто скаржнику.

Під час розгляду справи встановлено, що на виконання судового рішення по справі №520/11881/2020 відповідачем було проведено перерахунок пенсії позивача із одночасним зменшенням показника розміру пенсії з 90% до 70% грошового забезпечення та обмеження розміру пенсії максимальним розміром, після чого розмір пенсії позивача склав 17690,00 грн., що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 01.06.2021 року №6348-10073/3-02/8-2000/21.

Матеріали справи свідчать, що позивачем 29.04.2021 року було направлено до відповідача лист, в якому останній просив, зокрема, здійснити перерахунок та виплату йому пенсії відповідно до наданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України довідки від 06.07.2020 року №11/158 з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення у розмірі 90% грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 01.06.2021 року №6348-10073/3-02/8-2000/21 позивачу повідомлено про те, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 по справі 520/11881/2020 головним управлінням здійснено перерахунок пенсії. Рішення суду виконуються органами Пенсійного фонду у межах покладених зобов`язань. Також вказано, що умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ та деяких інших осіб, врегульовано Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ зі змінами (далі - Закон). Згідно зі статтею 43 Закону максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Водночас, вказано, що на сьогодні розмір пенсії ОСОБА_1 становить 17690,00 грн. Пенсійне забезпечення здійснюються відповідно до вимог чинного законодавства. Враховуючи зазначене, вказано, що провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, яка надана фінансово-економічним управлінням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 06.07.2020 за № 11/158 у розмірі 90 відсотків грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром, немає підстав.

Позивач вважаючи, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківський області безпідставно встановило обмеження пенсії, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 по справі № 520/11477/21, в частині задоволення щодо здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 , пенсії відповідно до наданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України довідки від 06.07.2020 №11/158 та обмеження граничним (максимальним) розміром пенсії десятьма прожитковими мінімумами, адміністративний позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Суд першої інстанції, частково залишаючи без задоволення позов, виходив з необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції в частині з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ (в подальшому - Закон № 2262-XII).

Відповідно до ст. 43 Закону № 2262-XII (в редакції Закону України від 08.07.2011 р. № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності з 01.10.2011 р.), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно із ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08.07.2011 р. № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Згідно із п. 2 резолютивної частини цього рішення № 7-рп/2016 положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20.12.2016 р. нечинною є ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-XII.

Відповідно до ст. 1-1 Закону № 2262-XII, зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частиною 7 статті 43 Закону № 2262-XII (у редакції Закону України від 06.12.2016 р. № 1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017 р.) передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Проте, частина 7 статті 43 Закону №2262-XII, якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016.

Буквальне розуміння змін, внесених Законом України від 06.12.2016 р. № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 р. дозволяє стверджувати, що у Законі № 2262-XII відсутня ч. 7 ст. 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Таким чином, внесені Законом № 1774-VIII до ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-XII, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) є повторним запровадженням регулювання, яке Конституційний Суд визнав неконституційним, а тому, ці зміни самі по собі не створюють підстав для обмеження максимального розміру пенсії. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Аналогічна правова позиція, викладена Верховним Судом в постановах від 17.05.2021 р. по справі № 343/870/17, від 10.09.2021 р. по справі № 300/633/19, від 24.09.2021 р. по справі № 370/2610/17.

Із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскільки на час виникнення спірних правовідносин статтею 43 Закону №2262-XII не передбачено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, відповідач протиправно обмежив позивачу розмір пенсії.

Наведене свідчить про відсутність підстав для обмеження розміру пенсії позивача, призначеної відповідно до умов Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами та про наявність з боку відповідача протиправних дій в застосування під час розрахунку пенсії позивача обмеження її максимальним розміром.

Разом з цим, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

В рішенні № 7-рп/2016 від 20.12.2016 р. Конституційний Суд України зазначив, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною 5 статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Виходячи з наведеного, Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону № 2262 суперечать статті 17 Конституції України.

Організаційно-правові та економічні заходи, спрямовані на забезпечення належного соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей пов`язані не з втратою працездатності, безробіттям або відсутністю достатніх засобів для існування (стаття 46 Конституції України), а особливістю виконуваних ними обов`язків щодо забезпечення однієї з найважливіших функцій держави - захисту суверенітету, територіальної цілісності України (ч. 1 ст. 17 Основного Закону України).

Норми ч. 5 ст. 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, у зв`язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені.

Водночас, колегія суддів, зазначає, що положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Окрім того, Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Однак, найменш сприятливому для позивача підходу, суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу застосуванню положення статті 2 Закону № 3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі Щокін проти України зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону , передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових прогалин щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI, а тому вимоги позивача щодо протиправних дій відповідача у обмеженні граничного розміру пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, є обґрунтованими, та таким, що підлягають задоволенню, у зв`язку з чим висновок суду першої інстанції про відмову є помилковим.

Стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату позивачу недоплаченої частини пенсії однією сумою, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для скасування рішення в цій частині.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції, вважає необхідним скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 р. в частині відмови щодо здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії, відповідно до наданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України довідки від 06.07.2020 №11/158 та обмеження граничним (максимальним) розміром пенсії десятьма прожитковими мінімумами та прийняти постанову, якою позов в цій частині задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні ОСОБА_1 пенсії при здійсненні перерахунку з 90% до 70% грошового забезпечення, починаючи з 05.03.2019 на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України № 11/158 від 06.07.2020 із застосуванням обмеження її граничним (максимальним) розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років починаючи з 05.03.2019 року у розмірі 90% грошового забезпечення відповідно до наданої довідки Адміністрацією Державної прикордонної служби України № 11/158 від 06.07.2020 без обмеження граничним (максимальним) розміром та з урахуванням виплачених сум, оскільки вказане є дотриманням судом гарантії, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Доводи та аргументи апеляційної скарги спростовують в частині висновки суду першої інстанції та приймаються колегією суддів у якості належних.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 315, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 р. по справі № 520/11477/21 в частині відмови позовних вимог щодо здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії, відповідно до наданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України довідки від 06.07.2020 №11/158 та обмеження граничним (максимальним) розміром пенсії десятьма прожитковими мінімумами скасувати.

Прийняти в цій часині постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні ОСОБА_1 пенсії при здійсненні перерахунку з 90% до 70% грошового забезпечення, починаючи з 05.03.2019 відповідно до наданої довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України №11/158 від 06.07.2020 із застосуванням обмеження її граничним (максимальним) розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років починаючи з 05.03.2019 року у розмірі 90% грошового забезпечення відповідно до наданої довідки Адміністрацією Державної прикордонної служби України № 11/158 від 06.07.2020 без обмеження граничним (максимальним) розміром та з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 р. по справі № 520/11477/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич