Справа № 160/858/22
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2022 року Справа № 160/858/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу № 160/858/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Позивач посилається на те, що він звертався до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» №33/24/С-5381 від 01.11.2021, однак заява залишилася без задоволення, у зв`язку з відсутністю підстав для такого перерахунку.
Позивач вважає допущену відповідачем бездіяльність протиправною, оскільки пенсійний орган, на думку позивача, зобов`язаний був здійснити перерахунок його пенсії на підставі даної довідки, з урахуванням складових та розмірів грошового забезпечення, вказаних у такій довідці, з урахуванням її щомісячного основного розміру та раніше сплачених коштів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.04.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 160/858/22 та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. В означеній ухвалі суд встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, додатково попередивши, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Означену ухвалу суду представник пенсійного органу отримав, однак станом на 15.06.2022 відповідачем не надано до суду відзиву на позовну заяву, як і заперечень або пояснень.
Згідно з ч. 4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).
При цьому, заяв або клопотань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до суду також не надходило.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років.
Міністерством внутрішніх справ України в особі Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» складено довідку за №33/24/С-5381 від 01.11.2021 про розмір грошового забезпечення позивача за відповідною (аналогічною) посадою.
Позивач звернувся до пенсійного органу із заявою від 24.11.2021, в якій просив останнього перерахувати та виплатити йому пенсію згідно вищезазначеної довідки.
Не погодившись з означеною позицією відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав із цим позовом.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема, Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ).
Відповідно до ч.3 ст.51 Закону №2262-XII, перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Згідно з частиною 4 статті 63 Закону № 2262-XII, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Тобто, підставою для здійснення перерахунку раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України.
11.11.2015 Кабінет Міністрів України прийняв постанову за № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова №988), яка набрала чинності 02.12.2015 та якою затверджені схеми окладів за спеціальним званням поліцейських, схеми посадових окладів курсантів вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання та схеми посадових окладів поліцейських у розмірах згідно з додатками 3-10.
Пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №45 від 13.02.2008 (далі - Порядок №45), передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону №2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Додаток 2 до Порядку №45 містить форму довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яка Постановою № 103 викладена в новій редакції, у якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).
Рішенням від 12.12.2018 у справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, Окружний адміністративний суд міста Києва визнав протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.

Рішенням від 14.05.2019 у справі №826/12704/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019, Окружний адміністративний суд міста Києва визнав протиправним та скасував пункт 3 Постанови №103.

Отже, з 19.11.2019 - з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі №826/12704/18 - пункт 3 Постанови № 103 втратив чинність, а інші нормативні акти, які б надалі обмежували склад та розмір грошового забезпечення осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) для обчислення та перерахунку пенсії, відсутні.

Враховуючи викладене, позивач, як пенсіонер Міністерства внутрішніх справ України, має право на отримання з 01.12.2019 пенсії, виходячи з розміру складових грошового забезпечення, розрахованих згідно з Постановою № 988 і відповідно до вимог статей 43, 63 Закону № 2262-ХІІ станом на 19.11.2019.

Разом з тим, суд зауважує, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання бездіяльності відповідача протиправною є такими, що не підлягають задоволенню судом, оскільки дії суб`єкта владних повноважень це активна поведінка, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб, в той час коли бездіяльність - пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичної та юридичної особи.

Водночас, фактичні обставини справи свідчать про те, що відповідачем були вчинені активні дії, а саме: відмовлено у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії позивача на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії за №33/24/С-5381 від 01.11.2021.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує фективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 КАС України).

Таким чином, зважаючи на вищенаведені норми КАС України та з метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне захистити порушені права позивача шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку його пенсії на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» №33/24/С-5381 від 01.11.2021, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, та шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 з 01.12.2019 перерахунок його пенсії на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» №33/24/С-5381 від 01.11.2021, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов`язання відповідача провести позивачу перерахунок та виплату йому пенсії однією сумою без обмеження максимального розміру, суд зазначає таке.

Звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому, суд зауважує, що згідно із приписами Кодексу адміністративного судочинства України, судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що ймовірно будуть порушені у майбутньому.

Враховуючи викладене вище суд доходить висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, зокрема, в частині здійснення перерахунку та виплати йому пенсії однією сумою без обмеження максимального розміру, є передчасною та не підлягає задоволенню, а право позивача щодо отримання пенсії у неналежному розмірі може буде порушеним лише після виконання пенсійним органом означеного рішення суду щодо перерахунку та виплати пенсії позивача на підставі складеної довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» №33/24/С-5381 від 01.11.2021, та лише за умови виплати пенсійним органом відповідних сум у неналежному розмірі.

Матеріали справи не містять доказів наявності заборгованості з виплати пенсії за період з 01.12.2019 до моменту здійснення перерахунку та будь-якого рішення або іншого волевиявлення суб`єкта владних повноважень, що свідчили б про намір обмеження пенсійних виплат позивачу у майбутньому.

Убезпечення в майбутньому обмеження виплати пенсії не узгоджуються із завданнями адміністративного судочинства.

У зв`язку з чим, означена вимога позивача задоволенню не підлягає.

Щодо посилання позивача у позовній заяві на необхідність зазначення в резолютивній частині рішення суду низки нормативно-правових актів, а саме: рішень Конституційного Суду України від 06.06.1999 №8-рп/99 та від 05.04.2001 №3-рп/2001: від 04.02.2019 по зразковій справі №240/5401/18, яким визнані протиправні дії органів ПФУ щодо зменшення розмірів перерахунку пенсії до 70% грошового забезпечення; від 09.02.1999 №1-рп/99 (справа №1-7/99 про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів); від 27.02.2018 № 1-р/2018; від 13.05.2015 №4-рп/2015 у справі за конституційним зверненням гр. ОСОБА_2 ; Європейського Суду з прав людини та правових норм міжнародних договорів та зобов`язань, до яких приєдналася Україна (рішення від 16.12.1974 у справі «Міллер проти Австрії»; рішення "Гайгузус проти Австрії" від 16.09.1996; рішення від 08.11.2005 у справі "Кечко проти України"; рішення "Великода проти України" від 03.06.2014; рішення по справі «Федоренко проти України» від 01.06.2006 та інше), суд зазначає таке.

Суд акцентує увагу, що посилання на вказані нормативно-правові акти було викладено судом в мотивувальній частині рішення.

У свою чергу, суд звертає увагу, що у Висновку №11 від 18.12.2008 Консультативної ради Європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи про якість судових рішень викладено наступні висновки:

«Усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою й простою мовою - це необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю. Для цього потрібно логічно структурувати рішення й викласти його у зрозумілому стилі, доступному для всіх.»

«Кожен суддя може обрати власний стиль та побудову документа або використовувати типові зразки, якщо такі існують.»

Отже, з огляду на висновки Консультативної ради Європейських суддів, суд не вбачає підстав повторно зазначати у резолютивній частині рішення нормативно-правові акти, які вже зазначено в мотивувальній частині означеного рішення, у зв`язку з чим дані позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Згідно ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги фактичні обставини у цій справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 139, 242 - 246, 247, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку його пенсії на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» №33/24/С-5381 від 01.11.2021, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 , з 01.12.2019 перерахунок його пенсії на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» №33/24/С-5381 від 01.11.2021, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити повністю.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Повний текст рішення складений 15.06.2022.

Суддя О.В. Царікова