Справа № 640/8727/21
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

16 червня 2022 року Справа № 640/8727/21

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Епель О.В., суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В. у м. Києві, перевіривши клопотання Головного управління Державної податкової служби в м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС про поновлення строку на апеляційне оскарження та про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 жовтня 2021 року в справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ліком Торг» до Головного управління ДПС в м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Шостого апеляційного адміністративного суду перебуває апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби в м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 жовтня 2021 року в справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ліком Торг» до Головного управління ДПС в м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Разом з апеляційною скаргою апелянтом подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2022 в задоволенні зазначеного клопотання відмовлено.

15.06.2022 від Апелянта повторно надійшло аналогічне клопотання, в якому він просить поновити йому строк звернення до суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, посилаючись на те, що вперше апеляційна скарга була ним подано своєчасно, а після її повернення він звернувся з цією скаргою у межах розумного строку.

Крім того, Апелянт просить відстрочити йому сплату судового збору за подання цієї апеляції до закінчення воєнного стану.

Перевіривши вказані заяви, колегія суддів зазначає наступне.

1. Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Так, відповідно до пункту 1 частини другої статті 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Колегія суддів установила, що оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції 20.10.2021, його копію апелянт отримав 03.11.2021, а дана апеляційна скарга подана 07.06.2022, тобто з пропуском десятитиденного строку на її подачу, визначеного КАС України.

При цьому, перевіряючи доводи Апелянта, колегія суддів звертає увагу на те, що дійсно 03.12.2021 він вже звертався з аналогічною скаргою до суду, але вона була повернута судом через несплату судового збору.

Водночас, звертаючись з цією скаргою Апелянт знову не сплатив судовий збір і подав таку скаргу тільки 07.06.2022, тобто зі спливом майже шести місяців від дня повернення його першої апеляції.

Тож, доводи Апелянта про те, що він вже звертався до суду з цією ж скаргою, але суд її повернув через несплату ним судового збору, в даному випадку жодним чином не підтверджують поважності причин пропуску подачі ним цієї скарги.

Посилання Апелянта на введення в Україні воєнного стану судова колегія також відхиляє, оскільки, як відзначалося вище, оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції 20.10.2021, його копію апелянт отримав 03.11.2021, його першу апеляцію було повернуто судом 03.12.2021, а воєнний стан введено 24.02.2022, тобто Апелянт до цієї дати мав достатньо часу для реалізації наданого йому права на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що наявність поважних причин пропуску апелянтом строку на апеляційне оскаржування рішення суду першої інстанції входить до предмета доказування та повинно бути підтверджено належними і допустимими в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України доказами, яких у даному випадку суду не надано.

При цьому, дотримання строків оскарження судового рішення є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права.

Зазначені процесуальні строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

У свою чергу, статтею 44 КАС України регламентовано обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, виконання обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно, зокрема строку подання апеляційної скарги, покладається на особу, яка має намір її подати, а тому остання повинна вчиняти усі необхідні для цього дії.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що наведені в клопотанні Апелянта підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не є достатніми для його поновлення, а тому в задоволенні такого клопотання слід відмовити.

2. Щодо клопотання про відстрочення за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі.

Перевіряючи наявність правових підстав для задоволення заяви апелянта в цій частині вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Отже, законодавством чітко регламентовано право суду на звільнення сторони від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати і єдиною визначальною підставою для правильного вирішення цього питання є майновий стан сторони.

Разом з тим, важкий майновий стан сторони входить до предмета доказування і, відповідно, має бути підтверджений належними і допустимими, у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, доказами, які в даному випадку апелянтом не надані.

При цьому, колегія суддів зазначає, що надана апелянтом виписка за 25.05.2022 та службовий лист такими доказами не є, оскільки не підтверджують повної відсутності відповідних фінансових ресурсів.

Таким чином, для відстрочення сплати судового збору повинні бути відповідні правові підстави, в іншому ж випадку, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі», вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ практику Суду як джерело права.

Крім того, відповідно до частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

З преамбули Закону України «Про судовий збір» вбачається, що цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до статті 1 цього Закону судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України «Про судовий збір», норма якої є спеціальною.

Як убачається зі змісту цієї норми, існує три умови, за яких суд, враховуючи майновий стан сторони та за її клопотанням, може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення (частина перша статті 8 Закону України «Про судовий збір»), зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати (частина друга цієї ж статті): 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті убачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

При прийнятті таких висновків суд враховує положення пункту 1 частини другої статті 129 Конституції України, згідно з яким однією із основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. У зв`язку із цим обставини, пов`язані з небажанням сторони сплатити судовий збір, у тому числі, обставини пов`язані з відсутністю у скаржника коштів не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору.

Перевіривши заяву апелянта про відстрочення сплати судового збору, колегія суддів дійшла висновку про відмову у її задоволенні, оскільки, з урахуванням категорії та складності справи, вказана скаржником обставина не є поважною підставою для відстрочення сплати судового збору.

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом в ухвалі від 05.05.2022 у справі № 640/20139/21.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність достатніх та необхідних правових підстав для відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі.

Керуючись ст.ст. 133, 295, 298, 321, 325, ст.ст. 328-331 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотань Головного управління Державної податкової служби в м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС про поновлення строку на апеляційне оскарження та про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

О.В. Карпушова