Справа № 120/14203/21-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 червня 2022 р. Справа № 120/14203/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом керівника Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області до Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява керівника Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області (далі прокурор) в інтересах держави до Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невжиття заходів із забезпечення розроблення та затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в с. Цибулівка Гайсинського району Вінницької області (яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :02:005:0099), орієнтовною площею 1,0 га, з розташованим на ній місцем видалення відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) її меж, здійснення державної реєстрації прав на неї, а також щодо невжиття заходів із забезпечення виготовлення спеціального паспорта на вказане місце видалення відходів.

На підтримку заявлених позовних вимог прокурор зазначає, що Гайсинською окружною прокуратурою під час встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді виявлено випадки порушення законодавства про відходи Ободівською сільською радою Гайсинського району Вінницької області.

Згідно інформаціїї Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області №02-15-2854 від 16.08.2021 на території Ободівської територіальної громади не паспортизовано одне сміттєзвалище в с. Цибулівка Гайсинського району Вінницької області.

Так, відповідно до інформації, наданої Ободівською сільською радою Гайсинського району Вінницької області №1182 від 27.08.2021, рішення Ободівської сільської ради щодо виділення земельної ділянки для сміттєзвалища в с. Цибулівка Гайсинського району Вінницької області не приймалось. Виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки під розміщення сміттєзвалища в с. Цибілувка Ободівською сільською радою Гайсинського району не проводилось. Виготовлення спеціального паспорта на вказане місце видалення відходів не проводилось у зв`язку із відсутністю коштів. Ободівська сільська рада є правонаступником Цибулівської сільської ради.

Згідно інформації, наданої Ободівською сільською радою Гайсинського району Вінницької області №1189 від 30.08.2021, в с. Цибулівка в межах села з 2003 року функціонує стихійне сміттєзвалище. На даний час орієнтовна площа, яку займає вищевказане місце видалення відходів, становить 1,0 га. Дана земельна ділянка, на якій розташоване місце видалення відходів, є комунальною власністю Ободівської сільської ради. Дана земельна ділянка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :02:005:0099.

Таким чином, за інформацією Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, у сільській раді відсутні документи про виділення на території населеного пункту с. Цибулівка Гайсинського району Вінницької області земельних ділянок для потреб розміщення місця видалення відходів, а також відсутній спеціальний паспорт вищевказаного місця видалення відходів.

Ухвалою суду від 29.10.2021 позовну заяву прокурора прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. При цьому суд, навівши відповідні мотиви, дійшов висновку, що керівник Гайсинської окружної прокуратури належним чином обґрунтував у чому полягає порушення інтересів держави у даному випадку та, відповідно, необхідність їх захисту, а також навів достатні підстави для звернення до суду з цим позовом. Крім того, суд погодився з доводами прокурора на підтримку набуття ним статусу позивача і з тим, що у спірних правовідносинах прокурор наділений процесуальною дієздатністю на звернення до суду саме як позивач.

Вказаною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Втім, як у встановлений судом строк, так і станом на дату ухвалення рішення до суду не надходив відзив на позовну заяву.

Тому суд, керуючись частиною 6 статті 162 КАС України, вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до статті 12 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Частинами першою, другою статті 26 вказаного Закону визначено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Водночас законних підстав для зупинення провадження у цій справі не встановлено.

З огляду на викладене та враховуючи, що учасники справи до введення на території України воєнного стану скористалися (або мали можливість скористатися) своїм правом на подання заяв по суті справи, суд доходить висновку про відсутність правових перешкод для ухвалення рішення у цій справі.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені прокурором доводи на підтримку заявлених позовних вимог та додані до позовної заяви докази, суд приходить до переконання, що позов належить задовольнити з огляду на таке.

З метою вивчення стану виконання уповноваженими органами державної влади законодавства щодо охорони навколишнього природного середовища, зокрема щодо дотримання органами місцевого самоврядування законодавства у сфері поводження з відходами, та на виконання доручення Вінницької обласної прокуратури заступник керівника Гайсинської окружної прокуратури звернувся до Ободівської територіальної громади з листом від 19.08.2021 №51/3-506вих-21 в якому просив надати наступну інформацію:

- чи приймалося Ободівською сільською радою рішення щодо виділення земельної ділянки для сміттєзвалища в с. Цибулівка Гайсинського району Вінницької області;

- чи виготовлено документацію із землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки на території с. Цибулівка Гайсинського району Вінницької області з розташованим на ній сміттєзвалищем твердих побутових відходів та чи винесено в натурі і встановлено на місцевості її межі, а також чи здійснено державну реєстрацію прав на неї;

- чи вжито сільською радою заходів для забезпечення виготовлення спеціального паспорта на вказане місце видалення відходів.

Так, відповідно до інформації, наданої Ободівською сільською радою Гайсинського району Вінницької області №1182 від 27.08.2021, рішення Ободівської сільської ради щодо виділення земельної ділянки для сміттєзвалища в с. Цибулівка Гайсинського району Вінницької області не приймалось. Виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки під розміщення сміттєзвалища в с. Цибілувка Ободівською сільською радою Гайсинського району не проводилось. Виготовлення спеціального паспорта на вказане місце видалення відходів не проводилось у зв`язку із відсутністю коштів. Ободівська сільська рада є правонаступником Цибулівської сільської ради.

Згідно інформації, наданої Ободівською сільською радою Гайсинського району Вінницької області №1189 від 30.08.2021, в с. Цибулівка в межах села з 2003 року функціонує стихійне сміттєзвалище. На даний час орієнтовна площа, яку займає вищевказане місце видалення відходів, становить 1,0 га. Дана земельна ділянка, на якій розташоване місце видалення відходів, є комунальною власністю Ободівської сільської ради. Дана земельна ділянка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :02:005:0099.

Таким чином, за інформацією Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, у сільській раді відсутні документи про виділення на території населеного пункту с. Цибулівка Гайсинського району Вінницької області земельних ділянок для потреб розміщення місця видалення відходів, а також відсутній спеціальний паспорт вищевказаного місця видалення відходів

Прокурор вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо невжиття заходів із забезпечення розроблення та затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для потреб розміщення місця видалення відходів, а відтак з метою захисту інтересів держави звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, міст, є комунальною власністю.

За змістом пункту "а" частини 2 наведеної норми в комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відходи», відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення; зберігання відходів - тимчасове розміщення відходів у спеціально відведених місцях чи об`єктах (до їх утилізації чи видалення); відведені місця чи об`єкти - місця чи об`єкти (місця розміщення відходів, сховища, полігони, комплекси, споруди, ділянки надр тощо), на використання яких отримано дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами; розміщення відходів - зберігання та захоронення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи об`єктах; власник відходів - фізична або юридична особа, яка відповідно до закону володіє, користується і розпоряджається відходами.

Територіальні громади є власниками відходів, що утворюються на об`єктах комунальної власності чи знаходяться на їх території і не мають власника або власник яких невідомий (безхазяйні відходи).

Відповідно до статті 21 Закону України «Про відходи» до компетенції органів місцевого самоврядування належить вирішення питань щодо розміщення на своїй території об`єктів поводження з відходами. Органи місцевого самоврядування приймають рішення про відвід земельних ділянок для розміщення відходів і будівництва об`єктів поводження з відходами.

Відповідно до вимог статті 33 Закону України «Про відходи» зберігання та видалення відходів здійснюються відповідно до вимог екологічної безпеки та способами, що забезпечують максимальне використання відходів чи передачу їх іншим споживачам (за винятком захоронення).

На кожне місце чи об`єкт зберігання або видалення відходів складається спеціальний паспорт, в якому зазначаються найменування та код відходів (згідно з державним класифікатором відходів), їх кількісний та якісний склад, походження, а також технічні характеристики місць чи об`єктів зберігання чи видалення і відомості про методи контролю та безпечної експлуатації цих місць чи об`єктів.

Видалення відходів здійснюється відповідно до встановлених законодавством вимог екологічної безпеки з обов`язковим забезпеченням можливості утилізації чи захоронення залишкових продуктів за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Зберігання та видалення відходів здійснюються в місцях, визначених органами місцевого самоврядування з врахуванням вимог земельного та природоохоронного законодавства.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про відходи» державному обліку та паспортизації підлягають в обов`язковому порядку всі відходи, що утворюються на території України і на які поширюється дія цього Закону.

Державний облік та паспортизація відходів здійснюються у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України. Система і форми звітності, порядок надання і використання відповідної інформації про відходи, а також порядок перегляду їх номенклатури розробляються на основі державного класифікатора відходів і затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері статистики, за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища та інших заінтересованих центральних органів виконавчої влади.

Відповідно до пункту 9 Порядку ведення державного обліку та паспортизації відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №2034 від 01.11.1999, паспортизація відходів передбачає складення і ведення паспортів відходів, паспортів місць видалення відходів, реєстрових карт об`єктів утворення, оброблення та утилізації відходів відповідно до державного класифікатора ДК 005-96 «Класифікатор відходів» та номенклатури відходів. Форми паспортів відходів та інструкції щодо їх ведення розробляються Мінекоенерго за участю інших заінтересованих центральних органів виконавчої влади і затверджуються ним за погодженням з Міністерством охорони здоров`я України.

Відповідно до Інструкції про зміст і складання паспорта місць видалення відходів, затвердженої Міністерством охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України № 12 від 14.01.1999, спеціальний паспорт місця видалення відходів (далі - MBB) складається власником MBB відповідно до цієї Інструкції. Дані паспорта MBB, після його затвердження і присвоєння реєстраційного номера, вносяться до реєстру місць видалення відходів відповідно до Порядку ведення реєстру місць видалення відходів.

Власники MBB несуть відповідальність за достовірність і повноту інформації, наведеної в паспорті.

За правилами статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад віднесено надання відповідно до законодавства згоди на розміщення на території села, селища, міста нових об`єктів, у тому числі місць чи об`єктів для розміщення відходів, сфера екологічного впливу діяльності яких згідно з діючими нормативами включає відповідну територію.

Стаття 30 вказаного Закону зазначає, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо вирішення питань поводження з побутовими відходами.

Стаття 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вказує, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження з визначення території для розміщення відходів відповідно до законодавства.

Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Статтею 26 цього ж Закону встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, крім іншого, вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Земельна ділянка як об`єкт цивільних прав, відповідно до ст. 79-1 ЗК України, передбачає її формування з визначенням її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Одним зі способів формування земельних ділянок є відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про землеустрій» до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать:

а) організація та здійснення землеустрою, проведення інвентаризації земель та земельних ділянок усіх форм власності;

б) здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою;

в) координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності;

г) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм;

г) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

Відповідно до пункту "б" статті 20 Закону України «Про землеустрій» землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності, зокрема, в разі встановлення та зміни меж об`єктів землеустрою.

Статтею 22 Закону України «Про землеустрій» визначено, що землеустрій здійснюється на підставі:

а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою;

б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою;

в) судових рішень.

Видами документації із землеустрою, згідно із статтею 25 Закону України «Про землеустрій», крім інших є:

ґ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок;

і) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, згідно зі ст. 50 цього Закону, розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом.

Згідно ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.

Замовниками документації із землеустрою, відповідно до ст. 26 Закону України «Про землеустрій», можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи.

Статтями 125 та 126 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За визначенням статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частин першої, другої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; публічність державної реєстрації прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Однак Ободівською сільською радою Гайсинського району Вінницької області не забезпечено виконання вимог чинного законодавства в частині виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території с. Цибулівка Гайсинського району Вінницької області (орієнтовною площею 1,0 га) яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :02:005:0099, з розташованим на ній сміттєзвалищем твердих побутових відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) її меж, а також державної реєстрації прав на неї. Окрім того, сільською радою не вжито заходів із забезпечення виготовлення спеціального паспорта на вказане місце видалення відходів.

Отже, суд зауважує, що бездіяльність відповідача щодо недотримання законодавства про відходи, а саме невизначення конкретних меж об`єкта розміщення відходів та непроведения його паспортизації може призвести до неконтрольованого забруднення навколишніх земель, а також водних ресурсів та атмосферного повітря, що в подальшому негативно впливатиме на стан здоров`я та якість життя населення. Таким чином, дотримання екологічної безпеки в державі мусить займати пріоритетне місце разом з охороною здоров`я та національною безпекою.

Законом України «Про Основні засади (стратегію) державної екологічної політики України на період до 2030 року» зазначено, що процеси глобалізації та суспільних трансформацій підвищили пріоритетність збереження довкілля, а отже, потребують від України вжиття термінових заходів. Протягом тривалого часу економічний розвиток держави супроводжувався незбалансованою експлуатацією природних ресурсів, низькою пріоритетністю питань захисту довкілля, що унеможливлювало досягнення збалансованого (сталого) розвитку.

У даній справі інтерес полягає у суворому дотриманні усіма суб`єктами поводження з відходами вимог природоохоронного та земельного законодавства з метою недопущення нецільового використання чи відчуження земель, які необхідні для використання населеними пунктами як місця для видалення і зберігання відходів, забезпечення належного контролю за облаштуванням та функціонуванням місць видалення відходів з метою запобігання випадкам забруднення земель, води та атмосферного повітря, які в подальшому негативно впливатимуть на довкілля та здоров`я населення.

Тому, з урахуванням того, що в с. Цибулівка Гайсинського району Вінницької області місце видалення відходів функціонує з 2003 року, однак до теперішнього часу земельна ділянка, на якій воно розташоване, не сформована та не виділена для відповідних потреб, а також не виготовлено спеціального паспорта на дане місце видалення відходів, вищевказане свідчить про тривалу бездіяльність органу місцевого самоврядування.

Відтак, ураховуючи з`ясовані обставини справи та беручи до уваги факт неподання відзиву на позовну заяву, суд вважає доведеним, що на дату прийняття рішення у цій справі відповідач не усунув тих порушень вимог чинного законодавства, які зумовили необхідність звернення прокурора до суду задля захисту інтересів держави.

Тому заявлений адміністративний позов суд визнає обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

В силу приписів частини 2 статті 139 КАС України у разі задоволення позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Отже, сплачений прокуратурою судовий збір з відповідача не стягується.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області щодо невжиття заходів із забезпечення розроблення та затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в с. Цибулівка Гайсинського району Вінницької області (яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :02:005:0099), орієнтовною площею 1,0 га, з розташованим на ній місцем видалення відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) її меж, здійснення державної реєстрації прав на неї, а також щодо невжиття заходів із забезпечення виготовлення спеціального паспорта на вказане місце видалення відходів.

Зобов`язати Ободівську сільську раду Гайсинського району Вінницької області вжити заходів із забезпечення розроблення та затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в с. Цибулівка Гайсииського району Вінницької області (яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :02:005:0099), орієнтовною площею 1,0 га, з розташованим на ній місцем видалення відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) її меж, здійснення державної реєстрації прав на неї, а також забезпечити виготовлення спеціального паспорта на вказане місце видалення відходів.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Керівник Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області (вул. Волонтерів, 15а, м. Гайсин, Вінницька область)

Ободівська сільська рада Гайсинського району Вінницької області (вул. Ватутіна, 8, с. Ободівка, Гайсинський район, Вінницька область)

Суддя Мультян Марина Бондівна