Справа № 201/6923/21(2-а/201/2/2022)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 червня 2022 року м. Дніпросправа № 201/6923/21(2-а/201/2/2022)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Кругового О.О.,

за участю секретаря судового засідання Тарханової А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2022 р. (суддя Ткаченко Н.В.) в адміністративній справі №201/6923/21(2-а/201/2/2022) за позовом ОСОБА_1 до ВР патрульної поліції Мелітопольського РУП ГУМВС Управління патрульної поліції в Запорізькій області МВС України, третя особа Управління патрульної поліції в Запорізькій області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову серії БАБ № 988990 від 09.07.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, прийнятою інспектором ВРПП Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Жавжаровим О.І.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на відсутність законних підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки інспектор поліції зупинив транспортний засіб позивача без причин, вимагав пред`явити посвідчення водія, не навівши будь-яких аргументів стосовно підстав та причин зупинки авто. Оскільки спірна постанова була прийнята внаслідок незаконних дій інспектора поліції, вона підлягає скасуванню як протиправна. Інспектором поліції також були допущені порушення КУпАП, які полягають у недолученні жодного доказу на підтвердження законності зупинки ТС, поліцейські ображали, переходили на особистості та зухвало порушували конституційні права особи. При складанні постанови інспектор поліції не роз`яснив позивачу права та обов`язки, визначені Конституцією України та КУпАП, відмовив у розгляді клопотання позивача щодо відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю скористатися юридичною допомогою. Спірна постанова не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення. Позивач також наполягав на тому, що він не був присутнім при розгляді адміністративної справи; інспектори поліції фізично примусово утримували його на місці, позбавивши свободи пересування.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2022 р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове рішення, задовольнивши позов. В обґрунтування апеляційної скарги наведено доводи адміністративного позову.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу від інших учасників процесу до суду апеляційної інстанції не надходив.

У судовому засіданні скаржник підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги.

Відповідачі та третя особа, повідомлені про день, місце і час розгляду справи в порядку статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України, до суду не прибули, про причини неприбуття не повідомили.

Відповідно до частини 3 цієї ж статті неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.07.2021 інспектором ВР ПП ГУМВС УПП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Жавжаровим О.І. складена постанова серія БАБ № 988990 у відношенні ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. за порушення Правил дорожнього руху України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Скаржник стверджує про протиправність дій інспектора поліції, який зупинив автомобіль позивача без законних підстав, порушив його конституційні та процесуальні права, розглянув справу про адміністративне правопорушення без його участі, а також грубо поводився під час спілкування.

Колегія суддів зазначає, що у спірних правовідносинах позивач, як водій транспортного засобу, є учасником дорожнього руху, який зобов`язаний знати і неухильно дотримувати вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху (ст. 14 Закону України «Про дорожній рух»).

Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, визначені обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) - (п.2.1 ПДР).

На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю (п. 2.4 ПДР).

Водій має право: в) знати причину зупинки, перевірки та огляду транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також її прізвище і посаду; г) вимагати від особи, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом та зупинила транспортний засіб, пред`явлення посвідчення її особи; д) оскаржити дії поліцейського в разі порушення ним законодавства (п.2.14 ПДР).

Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху (п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію»).

Таким чином, наведеними вище нормативно-правовими актами чітко регламентовано порядок взаємодії працівників патрульної поліції із водіями, як учасниками дорожнього руху.

При цьому, Правилами дорожнього руху не передбачено право водія не пред`являти на вимогу працівника поліції документів, які дозволяють керувати транспортним засобом. У випадку незгоди із підставами зупинення водій має право оскаржити такі дії поліцейського.

Як встановлено судом першої інстанції, 09.07.2021 о 08 год. 01 хв. на 420 км траси Харків-Сімферополь, позивач, як водій транспортного засобу марки «КІА 670 L», д.н.з. НОМЕР_1 з причепом WEIPPERT д.н.з. НОМЕР_2 , був зупинений на вимогу працівників патрульної поліції.

На відеозапису, наявному в матеріалах справи, зафіксовано, що технічний засіб, яким керував позивач, мав ознаки технічного переобладнання. Крім того, на передньому пасажирському сидінні біля водія перевозились дві дитини: дівчинка у дитячому кріслі та хлопчик без утримуючої дитячої системи.

Наведені обставини, на думку колегії суддів, є достатніми підставами для зупинки такого транспортного засобу з метою перевірки дотримання водієм Правил дорожнього руху, перш за все, в частині забезпечення безпечного перевезення дітей.

На відеозапису також зафіксовано, що позивач в присутності двох свідків відмовився пред`явити на вимогу поліцейського посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, поводився грубо та зухвало, перешкоджаючи своєю поведінкою виконанню працівниками поліції своїх службових обов`язків. Він натиснув на пристрій для подачі звукового сигналу на рульовому кермі, тримаючи його певний час, на зауваження поліцейського щодо неприпустимості такої поведінки, не реагував, повідомив поліцейським, що всі вони будуть звільнені зі служби та притягнуті до кримінальної відповідальності.

На переконання колегії суддів, позивач помилково вважає, що реалізація ним прав, як учасником дорожнього руху, може відбуватись у будь-який обраний ним спосіб, у тому числі, демонстративного саботажу, попираючи загальновизнані у суспільстві правила етичної поведінки.

Невиконання законної вимоги працівника патрульної поліції про надання документів, визначених п. 2.1 Правил дорожнього руху, утворює склад адміністративного проступку, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 підтвердив, що посвідчення водія та документ на автомобіль він не пред`явив, однак наголошував на відсутності законних підстав для його зупинки.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про правомірне притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Як свідчить зміст спірної постанови, патрульними поліцейськими встановлена належність транспортного засобу, яким керував позивач, іншій особі ОСОБА_2 . Крім того, позивачем не надано дозвільних документів на підтвердження технічної можливості перевезення транспортним засобом «КІА 670 L» причепу WEIPPERT, маса якого понад 750 кг.

Оскільки позивач не надав документів на підтвердження його права керувати транспортним засобом «КІА 670 L», д.н.з. НОМЕР_1 з причепом WEIPPERT д.н.з. НОМЕР_2 (категорія «В»), притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 КУпАП є правомірним.

Частиною 10 статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил перевезення дітей.

Пунктом 21.11 «б» Правил дорожнього руху встановлена заборона перевезення дітей, зріст яких менше 145 см, у транспортних засобах без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу. Дитячі утримуючі системи повинні використовуватися у транспортних засобах, обладнаних ременями безпеки чи системами з`єднання дитячої утримуючої системи, передбаченими їх конструкцією, та відповідати вимогам чинних в Україні правил і нормативів (п.21.12 ПДР). Дитячі утримуючі системи встановлюють на місцях для сидіння, крім першого ряду (п.21.13 ПДР) Дитячі утримуючі системи встановлюють та використовують відповідно до інструкцій виробників цих систем та транспортних засобів (п.21.14 ПДР). Характеристики дитячої утримуючої системи повинні відповідати масі та зросту дитини, яка у ній перевозиться (п. 21.15 ПДР).

Як свідчить зміст відеофіксації, на передньому пасажирському сидінні біля водія перевозились дві дитини: дівчинка - у дитячому кріслі та хлопчик без утримуючої дитячої системи. Позивач відмовився надавати працівникам поліції будь-які пояснення з приводу дотримання ним правил безпеки перевезення дітей.

Колегія суддів звертає увагу, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право надавати пояснення та докази, як це передбачено статтею 268 КУпАП.

Позивач зазначеними процесуальними правами не скористався, перешкоджаючи своєю поведінкою встановленню усіх обставин у справі.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

За приписами статті 525 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зважаючи на об`єкт правопорушення (п.21.11 «б» ПДР) безпека дітей, колегія суддів дійшла висновку про правомірне притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 10 статті 121 КУпАП.

Частиною 3 статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Позивач повідомив суд про те, що він пред`явив поліцейським протокол технічного стану транспортного засобу. Відтак, він підтвердив обставину необхідності проведення технічного контролю.

Разом з цим, у зв`язку із ненаданням позивачем реєстраційних документів на транспортний засіб встановити належність зазначеного протоколу транспортному засобу, яким керував позивач, станом на день складання спірної постанови не було можливим.

Відтак, притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 121 КУпАП є правомірним.

Застосувавши положення статті 36 КУпАП, відповідно до яких, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, інспектор патрульної поліції визначив остаточне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. (200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за санкцією частини 2 статті 126 КУпАП).

Доводи скаржника про те, що інспектором патрульної поліції порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження.

Доводи скаржника проте, що він не був присутнім при розгляді адміністративної справи спростовані відеозаписом, наявним в матеріалах справи.

Доводи скаржника про те, що відеозапис не є доказом скоєння ним адміністративних правопорушень через відсутність посилання на нього у спірній постанові, на переконання колегії суддів, на правильність висновків суду першої інстанції не впливають, оскільки на ньому зафіксовано спілкування інспектора поліції із позивачем. Обставини, які є необхідними для встановлення складу адміністративного правопорушення (ненадання позивачем документів на вимогу поліцейського, відсутність документів на підтвердження права керування цим транспортним засобом, перевезення дітей на передньому сидінні, необхідність проходження технічного контролю ) підтверджена позивачем, у тому числі, під час перегляду оскарженого рішення суду в апеляційному порядку.

Колегія суддів дійшла висновку, що спірна постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята у відповідності до визначених Кодексом адміністративного судочинства України критеріям, тому є правомірною і скасуванню не підлягає.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2022 р. в адміністративній справі №201/6923/21(2-а/201/2/2022) залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 15 червня 2022 р. та оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий