Справа № 451/461/22
Суддя: Семенишин О. З.
Дата ухвалення: 2022-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

14 червня 2022 рокуСправа №451/461/22
Провадження № 2-а/451/5/22

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Радехів адміністративну справу №451/461/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, поліцейського СРПП ВП №2 ЧРВП ГУНП у Львівській області сержанта поліції Бойко Алли Петрівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

30 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, поліцейського СРПП ВП №2 ЧРВП ГУНП у Львівській області сержанта поліції Бойко Алли Петрівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В позовній заяві зазначає, що 20.05.2022 р. поліцейським СРПП ВП №2 ЧРВП ГУНП у Львівській області, сержантом поліції Бойко Аллою Петрівною, відносно позивача винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАВ №170441. Відповідно до винесеної постанови позивач визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП України. Як зазначено в постанові, під час руху транспортного засобу користувався засобами зв`язку тримаючи їх у руках, а саме тримав в руках мобільний телефон, чим порушив Правила дорожнього руху. До позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

За твердженням позивача, постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки належний йому автомобіль марки Volkswagen Caddy, номерний знак НОМЕР_1 , є 2018 року випуску і з заводу обладнаний технічними пристроями «вільні руки», що дозволяють вести перемовини без допомоги рук, про що він одразу повідомив працівникам поліції і що вони могли побачити оглядаючи автомобіль. Однак, незважаючи на пояснення позивача про те, що він не користувався під час руху телефоном, хоча міг це робити не порушуючи закон, оскільки автомобіль обладнаний технічними пристроями, що дозволяють вести перемовини без допомоги рук. Тобто вільно спілкуватись при потребі не беручи в руки телефон. Всі дзвінки ідуть через аудіо систему і при працюючому автомобілі телефоном неможливо користуватись в звичайному режимі, він практично не працює. У постанові про притягнення до адміністративної відповідальності повинно бути зазначено, яким технічним засобом здійснено фото- або відеозапис, якщо такий запис здійснювався. Тобто при наявності в якості доказів відеозапису (у тому числі здійсненому на відеореєстратор транспортного засобу патрульної поліції), який повинен був бути наданий особі, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, цей факт обов`язково повинен бути зазначений у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності. Також позивач зазначає, що відповідач при винесенні постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували його вину у скоєнні правопорушення.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати дії відповідача протиправними та скасувати Постанову, серія БАВ №170441 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати (а.с.4-6).

Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності згідно наявних матеріалів справи. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.17).

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про місце, час розгляду судового засідання була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не надходив (а.с.16).

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області, в судове засідання не з`явився, хоча про місце, час розгляду судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не надходив (а.с.34,36).

Із врахуванням наведеного, на підставі ст.205 та ч.4 ст.229 КАС України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Суд встановив, що 20 травня 2022 року поліцейським СРПП ВП №2 ЧРВП ГУНП у Львівській області, сержантом поліції Бойко Аллою Петрівною, винесено Постанову серії БАВ №170441 від 20.05.2022, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП за порушення п.п.2.9д ПДР та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Так, в Постанові серії БАВ №170441 від 20.05.2022, зазначається, що 20.05.2022 о 19 год 49 хв в смт. Жвирка по вул. Б. Хмельницького, 66, водій керував транспортним засобом, д.н.з. НОМЕР_1 , і під час руху користувався засобами звязку, тримаючи їх у руках, а саме тримав в руках мобільний телефон, чим порушив п.п.2.9д Правил дорожнього руху України (а.с.8).

Відповідно до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху

За змістом п.1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до пункту 2.9д Правил дорожнього руху України водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП, відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із змісту пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283і284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно із ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем не було надано до суду жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував порушення позивачем вимог ч.3 ст. 122 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

В рекомендації №R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Інші доводи учасників справи на висновки суду не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, а відтак в розумінні п.3 ч.3 ст.286 КАС України постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності слід скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.4 ст.286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ст.132 та ч.1 ст.139 КАС України необхідно стягнути з відповідача судові витрати в користь держави.

Керуючись статтями 9, 72, 77,205,229,241,286 КАС України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову поліцейського СРПП ВП №2 ЧРВП ГУНП у Львівській області, сержанта поліції Бойко Алли Петрівни, серії БАВ №170441 від 20.05.2022, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, на ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП визнати протиправною та скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007, місто Львів, пл. Генерала Григоренка, 3, ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 496 гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті 14 червня 2022 року.