Справа № 240/1275/22
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
15 червня 2022 року м. Житомир справа № 240/1275/22
категорія 111030300
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юро Ламбер" до Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за наслідками проведеної перевірки відповідач дійшов помилкового висновку про наявність в діяльності позивача порушень податкового законодавства, відтак не мав підстав для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення рішення.
Позивач зазначає, що висновки контролюючого органу щодо нереальності господарських взаємовідносин із ТОВ «Юро Ламбер Трейд» ґрунтуються виключно на припущенні про відсутність транспортних засобів у цього суб`єкта, на інформації, отриманій з податкових баз даних, та при ігноруванні належно оформлених документальних доказів, які підтверджують процес транспортування пиломатеріалів. Ненадання для перевірки документів про наявність у ТОВ «Юро Ламбер Трейд» орендних відносин, не може впливати на висновки щодо реальності господарської діяльності такого. Позивач указує на безпідставність висновків перевірки про не підтвердження права на податковий кредит, сформований за наслідками придбання пиломатеріалів, з підстав відсутності карантинних сертифікатів.
Також зауважує про помилковість висновків контролюючого органу щодо відсутності придбання у контрагента позивача ТОВ «Юро Ламбер Трейд», пиломатеріалів по ланцюгу постачання. Такі висновки відповідача ґрунтуються виключно на аналізі його інформаційних баз (Єдиному реєстрі податкових накладних), який не є повним та не враховує інші можливі схеми взаємовідносин контрагента та його постачальників. При цьому, інформаційні бази, на які посилається контролюючий орган, не є доказом в розумінні адміністративного судочинства. До того ж, інформація про обсяги постачання пиломатеріалів ТОВ «Юро Ламбер Трейд» у серпні 2020 року від ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 не могла бути відображена у базі даних «Єдиний реєстр податкових накладних», оскільки останні не були зареєстрованими платниками податку на додану вартість.
Окрім того, законодавство не ставить умову щодо права виникнення податкового кредиту платника в залежність від стану обліку його контрагентів по ланцюгу постачання. Таким чином відповідач, на переконання позивача, порушив принцип індивідуальної відповідальності, оскільки позивач не може нести відповідальність за дії свого контрагента.
Твердження відповідача про не проведення ТОВ «Юро Ламбер Трейд» придбання електричної енергії та відсутність в його розпорядженні складських приміщень також є помилковими, оскільки спростовуються належним чином оформленими первинними документами.
Ухвалою суду від 18 січня 2022 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
09 лютого 2022 року відповідач подав відзив на позов, відповідно до змісту якого ГУ ДПС у Житомирській області проти позовних вимог заперечує та просить відмовити у їх задоволенні.
Відповідач обґрунтовує свою позицію тим, що у ході перевірки встановлено відсутність реально вчиненої господарської операції ТОВ «Юро Ламбер» по взаємовідносинах з ТОВ «Юро Ламбер Трейд» в результаті відсутності первинних документів, що не дозволяє формувати дані податкового обліку, незалежно від спрямованості умислу платника податків учасника відповідної операції.
За твердженням контролюючого органу, за результатами проведеної перевірки встановлена невідповідність між наданими позивачем документами та інформацією з бази даних АІС «Податковий блок», що свідчить про неможливість здійснення господарської операції. Відповідно до інформаційних баз даних ДПС у користуванні ТОВ «Юро Ламбер Трейд» відсутні транспортні засоби, необхідні для виконання умов договору від 03 січня 2020 року №OUT, предметом якого є придбання позивачем пиломатеріалів дубових. Перевіркою встановлено відсутність придбання послуг перевезення вантажів та оренди вантажного автотранспорту. Згідно наданих до перевірки документів, ТОВ «Юро Ламбер» у період, який підлягав перевірці, не здавав в оренду будь-яких приміщень чи інших об`єктів основних засобів. За результатами проведеного аналізу ланцюгів постачання ТОВ «Юро Ламбер Трейд» з використанням бази «Єдиний реєстр податкових накладних» установлено відсутність придбання останнім пиломатеріалів, які в подальшому можна було б реалізувати ТОВ «Юро Ламбер». Також інформацією з баз даних Державної податкової служби не встановлено придбання ТОВ «Юро Ламбер Трейд» електричної енергії та наявність в його розпорядженні складських приміщень.
На переконання відповідача, платником податків фактично не підтверджено можливість здійснення його контрагентом господарської операції.
Ухвалою суду від 14 лютого 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання ГУ ДПС у Житомирській області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.
15 лютого 2022 року позивачем подана відповідь на відзив, у якому заперечує доводи відповідача та повторно наголошує на порушеннях контролюючого органу, що слугували для позивача підставою для звернення до суду із цим позовом.
Ознайомившись з наведеними в обґрунтування позову доводами позивача, а також запереченнями відповідача по суті позовних вимог, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і заперечення, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд установив такі обставини.
Відповідно до наказу ГУ ДПС у Житомирській області від 14 грудня 2020 року №2036 та на підставі підпункту 191.1.6 пункту 191.1 статті 191, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 та пункту 200.11 статті 200 Податкового кодексу України посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Юро Ламбер» щодо контролю правомірності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. за період діяльності жовтень 2020 року та заявленого до відшкодування з бюджету по декларації з податку на додану вартість за жовтень 2020 року, за результатами якої 06 січня 2021 року складено акт №89/06-30-07-02/34909065 (далі Акт №86).
На зазначений акт 03 лютого 2021 року ТОВ «Юро Ламбер» подало заперечення №202.
Для розгляду питань, викладених платником у таких запереченнях, відповідно до наказу ГУ ДПС у Житомирській області від 15 липня 2021 року №937-п та на підставі направлень від 20 липня 2021 року №2196, 2197, 2198 виданих ГУ ДПС у Житомирській області, згідно підпункту 191.1.6 пункту 191.1 статті 191, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.5 пункту 78.1, пункту 78.2 статті 78, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України, посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Юро Ламбер».
За результатами перевірки 02 серпня 2021 року складений акт №7331/06-30-07-02/34909065 (далі Акт №7331).
В ході перевірки встановлено, що у періоді, охопленому перевіркою, існували взаємовідносини з постачання пиломатеріалів між ТОВ «Юро Ламбер» і ТОВ «Юро Ламбер Трейд».
На Акт перевірки №7331 ТОВ «Юро Ламбер» 13 вересня 2021 подавало заперечення №288.
Уважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду.
У судовому засіданні представники позивача просили позов задовольнити з підстав, викладених у позові.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала.
На підставі положень частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на надходження клопотання представників сторін 01 червня 2022 року судом постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку письмового провадження, яка внесена до журналу судового засідання.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 Податкового кодексу України).
Як закріплено у підпункті 9.1.3 пункту 9.1 статті 9 ПК України, податок на додану вартість належить до загальнодержавних податків.
Податок на додану вартість непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V ПК України (підпункт 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду.
Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.
Відповідно до підпункту «а» пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.
Приписи пунктів 198.1, 198.3 статті 198 ПК України визначають, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Пунктом 198.2 статті 198 ПК України закріплено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці 1 цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків закріплений у статті 200 ПК України.
Згідно з пунктом 200.1 цієї правової норми сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Пунктом 200.4 закріплено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Так, 03 січня 2020 року між ТОВ «Юро Ламбер» та ТОВ «Юро Ламбер Трейд» було укладено договір ULT поставки (довгостроковий) на постачання пиломатеріалів природної вологості.
Згідно пункту 6.2 цього договору постачання здійснюється автотранспортом покупця та за його рахунок.
Пунктом 6.10 закріплено, що продавець несе всі витрати та ризики, яким може піддатися у дорозі продукція від пункту завантаження до призначення і до моменту переходу права власності на продукцію продавцю.
Відповідно до пункту 6.7 Договору перехід права власності відбувається після вибіркової перевірки якості та кількості поставленої продукції відповідальною особою покупця на його базі.
З огляду на викладене, суд уважає недоречним посилання відповідача на пункт 4.2 Договору на обґрунтування своє позиції про те, що продавець не здійснював транспортування, а тому не мав право включати до вартості продукції витрати на доставку.
Згідно зазначеного пункту Договору ціна включає всі види затрат продавця на формування пакету продуктів, завантажувальні роботи, пакування та пакувальні матеріали та доставку продукції до покупця.
Такі положення узгоджуються із наведеними пунктами 6.7 та 6.10, оскільки всі витрати та ризики під час транспортування покладаються на продавця.
На підтвердження факту поставки продукції позивачем надано подорожній лист №1 вантажного автомобіля, товарно-транспорту накладну №1 та наряд допуск №1, згідно яких 31 серпня 2020 року автонавантажувачем, який належить позивачу здійснено транспортування 32,525 м3 поломатеріалів дубових.
Оскільки транспортування відбувалось у межах однієї вулиці, суд не убачає підстав для сумніву у можливості його здійснення автонавантажувачем, який не зареєстрований в органах Державної автомобільної інспекції.
Також в акті перевірки зазначено, що засновники контрагента позивача одночасно є засновниками останнього і сторони договору зареєстровані за однією адресою. Однак, на переконання суду, така інформація не є належним та допустимим доказом протиправності формування позивачем податкового кредиту на підставі належним чином складеної та зареєстрованої податкової накладної, за результатами реального виконання договірних відносин.
На підтвердження реального виконання Договору поставки позивач надав належним чином засвідчені копії видаткових накладних від 31 серпня 2020 року №26, №28, №29, оформлені у відповідності до вимог законодавства.
Надаючи оцінку доводам відповідача про відсутність у контрагента позивача реальної можливості здійснювати господарську діяльність, суд зауважує на таке.
Предметом судового дослідження у цій справі серед іншого виступали договірні відносини позивача із ТОВ «Юро Ламбер Трейд».
Зазначене судове рішення набрало законної сили, оскільки ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року апеляційну скаргу ГУ ДПС у Житомирській області повернуто апелянту.
Згідно положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тим часом, відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно умов пункту 3.2 вказаних договорів оренди орендар ТОВ «Юро Ламбер Трейд» відшкодовує орендодавцю ТОВ «ДІБРОВА-ЛІС» вартість використаної орендарем електроенергії на підставі відповідних рахунків орендодавця. Вартість спожитої та компенсованої орендарем електроенергії також відображається в актах наданих послуг з оренди.
Під час розгляду цієї справи позивачем надано копію Договору №23-43 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, підписаний ТОВ «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» та ТОВ «Юро Ламбер Трейд», згідно якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок останнього, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
У матеріалах цієї справи також міститься фото, на якому представлене укрупнене зображення КТП-8, належної ТОВ «ДІБРОВА-ЛІС», з видимим на задньому плані фрагментом повітряної електролінії 10 кВт. із КТП-8 прокладене кабельне з`єднання на стіну будівлі, що розташована поруч та належить ТОВ «ДІБРОВА-ЛІС» та фото, на якому відтворене збільшене зображення будівлі, по стіні якої проведений електричний кабель, та вбачається місце його заведення в землю, а також фото, з якого видно, що зображені на ньому два електрощити (один електрощит розташований на кран-балці, а інший біля стовпа освітлення території) мають підземне кабельне з`єднання з мережею та не мають повітряних електроліній.
Також позивачем надано витяг із Реєстру платників ПДВ загальнодоступної частини Електронного кабінету платників податків по ТОВ «ДІБРОВА-ЛІС», з якого вбачається, що 28 січня 2014 року анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість ТОВ «ДІБРОВА-ЛІС» за самостійним рішенням контролюючого органу. Тобто, починаючи з цієї дати ТОВ «ДІБРОВА-ЛІС» не має права складати податкові накладні з ПДВ та подавати податкову звітність з ПДВ, що пояснює неможливість відстежити придбання ним електроенергії по базам даних Єдиного реєстру податкових накладних та не спростовує фактів отримання та використання ним електроенергії.
Наведені вище обставини, встановлені судом під час розгляду справи №240/2779/20 доказуванню не підлягають, однак підтверджені під час розгляду цієї справи.
Перевіряючи твердження відповідача про відсутність факту придбання контрагентом позивача деревини протягом серпня 2020 року, суд уважає за необхідне зазначити наступне.
Так, на підтвердження придбання ТОВ «Юро Ламбер Трейд» деревини протягом серпня 2020 року позивач надав суду належним чином засвідчені копії договору №UNO-1/20 від 04 квітня 2020 року, укладеного між ТОВ «Юро Ламбер Трейд» (покупець) та ФОП ОСОБА_2 (продавець), за умовами якого продавець зобов`язується постачати пиломатеріали природної вологості в асортименті, кількості та по цінам, у відповідності з додатками до цього договору, а покупець зобов`язується прийняти продукцію та сплатити за неї на умовах цього договору.
Також позивачем надано копію договору №UKG-2/20 від 20 січня 2020 року із ФОП ОСОБА_1 , аналогічного змісту.
На підтвердження реального виконання цих договорів позивачем надано видаткові накладні, товарно-транспорті накладні, оформлені належним чином.
Також позивачем надано копії сертифікатів про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій, які складені на продукцію, виготовлену із пиломатеріалів, придбаних у ТОВ «Юро Ламбер Трейд», яка була експортована позивачем.
Суд зауважує, що зазначені фізичні особи підприємці згідно даних з електронного кабінету платника податків є платниками єдиного податку та не мають статусу платника податку на додану вартість, а тому посилання відповідача про відсутність інформації в Єдиному реєстрі податкових накладних інформації про придбання ТОВ «Юро Ламбер Трейд» пиломатеріалів не спростовує факту придбання останнім такого товару.
До того ж суду надано податковий розрахунок форми 1-ДФ, складений ТОВ «Юро Ламбер Трейд», в якому відображені інформації про здійснення оплати ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 у 3 кварталі 2020 року.
Також під час розгляду справи представник відповідача не зміг пояснити чому під час перевірки контролюючий орган дійшов висновку про обов`язкову необхідність наявності у позивача сертифікатів для транспортування продукції з регіонів України (крім Житомирської області), оскільки докази на підтвердження здійснення ТОВ «Юро Ламбер Трейд» відвантаження позивачу продукції з інших регіонів ані під час перевірки, ані під час розгляду справи судом не здобуті.
Додатково суд зауважує, що позивачем надано копії ТТН-чеків лісгоспів, які підтверджують господарські операції з придбання лісопродукції (кругляка лісу) постачальниками ТОВ «Юро Ламбер» від лісомисливських господарств та необхідні для підтвердження походження лісу по ланцюгу постачання при оформленні сертифікату про походження лісоматеріалів. Наявність накладних ТТН-ліс при оформленні експортних операцій не може викликати сумнівів, оскільки при відсутності таких накладних оформлення сертифікатів про походження лісоматеріалів було б неможливим.
Щодо посилань відповідача на відсутність у деклараціях позивача та його контрагента з податку на додану вартість інформації в рядку 10.3, а також інформації про орендоване нерухоме майно у повідомленнях за формою №10-ОПП, суд зауважує, що таке може бути підставою для притягнення до відповідальності за подання недостовірних даних, однак в жодному разі не спростовує реальне виконання договірних відносин щодо постачання продукції, які підтверджені належним чином оформленими первинними документами.
Надаючи оцінку реальності вчинення господарської операції, суд уважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-ХІV (далі Закон України №996-ХІV) документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинний документ.
Приписи статті 9 цього Закону визначають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Окрім того, згідно пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Дослідивши наявні у матеріалах справи документи, суд уважає, що останні містять всі обов`язкові для первинних документів реквізити та відповідають законодавчо визначеним вимогам. Поряд з цим, відповідачем як суб`єктом владних повноважень не було доведено юридичної дефектності чи невідповідності первинних документів вимогам чинного законодавства.
Додатково суд уважає за необхідне наголосити, що як убачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, на момент виписування податкових накладних позивачу його контрагент був зареєстрований у встановленому законом порядку як суб`єкт підприємницької діяльності, а також платником податку на додану вартість, а факт реальності господарських операцій, як було встановлено раніше, підтверджується належним чином оформленими первинними документами. До того ж, за результатами виконання договору контрагент позивача визначив собі податкові зобов`язання з податку на додану вартість. Даних про те, що зазначені зобов`язання анульовані, податковим органом не надано.
Відтак, ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Юро Ламбер» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду з позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2481,00 грн. У зв`язку із задоволенням позовних вимог судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у зазначеному розмірі.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 194, 242-246, 250, 255, 262, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юро Ламбер» задовольнити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юро Ламбер» 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню 00 копійок судового збору.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис