Справа № 160/3962/22
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2022-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2022 року Справа № 160/3962/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидоренка Д.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності зобов`язання вчинити певні дії, -
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не врахування довідки про заробітну плату від 15.05.2014 року №932, виданої Відокремленим підрозділом «Шахта імені Чєлюскінців» при обчисленні пенсії за віком ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не врахування довідки про заробітну плату від 12.06.2014 року №05/512, виданої «Трест Донецьк Шахтобуд» при обчисленні пенсії за віком ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести з 16.11.2020 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсії за віком з урахуванням довідки про заробітну плату від 15.05.2014 року №932 виданої Відокремленим підрозділом «Шахта імені Чєлюскінців», довідки про заробітну плату від 12.06.2014 №05/512 виданої «Трест Донецьк Шахтобуд».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 року по справі №160/6536/21 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянуто заяву про призначення пенсії за віком на 07.10.2021 року було призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1. Згідно розрахунку пенсії від 07.10.2021 року позивач дізнався, що при нарахуванні пенсії відповідачем не були взяті до уваги довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №932 від 15.05.2014 та довідку №05/512 від 12.06.2014. 04.01.2022 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу 32 роки 10 місяців 14 днів та повторно надав довідку про заробітну плату від 15.05.2014 №932 та довідку №05/512 від 12.06.2014. 06.01.2022 року ГУ ПФУ в Хмельницькій області надано відповідь про відмову врахувати заробітну плату при нарахуванні пенсії за період до 01.07.2000 на підставі ст.40 Закону №1058, оскільки надані довідки не підтверджені первинними документами. Відсутність підтвердження первинними документами обґрунтована ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Позивач не погоджується з правомірністю дій щодо відмови у врахуванні довідок про заробітну плату для обчислення пенсії №932 від 15.05.2014 та №05/512 від 12.06.2014 та проведенні на їх підставі перерахунку пенсії з дати призначення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Ухвалами суду від 16.06.2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін в режимі відеоконференції у справі та у задоволенні заяви представника відповідача про залишення позову без розгляду було відмовлено.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 року у справі №160/6536/21 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії від 26.11.2020 року №0400-010303-8/112890 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.11.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 з урахуванням висновків суду. В решті позовних вимог відмовлено.

04.01.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії, в якій просив перерахувати відповідно до частини 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням страхового стажу 32 роки 10 місяців 14 днів.

Листом від 10.01.2022 року №5486-018219-8/2818 Повідомленням про направлення рішення, Відділ обслуговування громадян №16 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, направив ОСОБА_1 відповідне рішення за результатами розгляду заяви від 04.01.2022р.

Так, рішенням від 06.01.2022 року №19, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовлено у проведенні перерахунку пенсії.

В даному рішенні зазначено наступне.

04.01.2022 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною періоду 60 місяців до 01.07.2000 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року за бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 незалежно від перерв.

Згідно частини 2 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органами, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону, будь який акт (рішення, документ) виданий такими органами чи особами, є недійсний і не створює правових наслідків.

Враховуючи зазначене, будь-які документи, підготовлені або видані органами з територій, які непідконтрольні українській владі, не підлягають реєстрації та виконанню.

Отже, підстав для врахування довідок про заробітну плату від 15.05.2014 №932 виданої Відокремленим підрозділом «Шахта імені Челюскінців» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» та довідки від 12.06.2014 №05/512 виданої «Трест Донецьк Шахтобуд» немає, оскільки довідки не підтверджені первинними документами.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_2 відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з врахуванням заробітної плати за 60 календарних місяців до 01 липня 2000 року.

Не погоджуючись з таким рішення відповідача та з відмовою у перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом № 1058-IV.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону №1788 визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно зі ст. 7 Закону №1788 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому, пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується.

Згідно з ч.1 ст. 43 Закону №1058 перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до ч.1 ст. 44 Закону №1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Пенсійному фонді та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до вимог п.1 ч.2 статті 114 Закону, з 07.10.2021 року.

04.01.2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, до заяви позивач надав довідку про заробітну плату від 15.05.2014 №932 виданої Відокремленим підрозділом «Шахта імені Челюскінців» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» та довідку від 12.06.2014 №05/512 виданої «Трест Донецьк Шахтобуд».

Рішенням від 06.01.2022 року №19, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовлено у проведенні перерахунку пенсії із врахуванням зазначених довідок з посиланням на положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Зазначено, що підстав для врахування довідок про заробітну плату від 15.05.2014 №932 виданої Відокремленим підрозділом «Шахта імені Челюскінців» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» та довідки від 12.06.2014 №05/512 виданої «Трест Донецьк Шахтобуд» немає, оскільки довідки не підтверджені первинними документами.

Щодо відмови відповідача в перерахунку пенсії через зазначену підставу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з ч. 1 ст. 18 вказаного Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 ст. 9 вказаного Закону визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142).

Враховуючи наведене суд вважає за можливе застосувати вказані загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, які видані установами, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території, як доказів, оскільки можливість збору відповідних доказів на такій території може бути значно обмежена, у той час як вони мають істотне значення для реалізації відповідних прав людини.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі "Ковач проти України" від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що, відповідно, позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Однак, зазначені висновки суду жодним чином не легалізують саму установу, що видала такі довідки.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що довідки надані позивачем для перерахунку пенсії, в яких зазначено суми заробітної плати, мають враховуватись відповідачем та бути ним досліджені при прийняття відповідних рішень.

Враховуючи зазначене, рішення яким позивачу відмовлено в перерахунку пенсії на його заяву від 04.01.2022 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а відтак позовна вимога про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову ОСОБА_1 врахувати заробітну плату при нарахуванні пенсії за період до 01.07.2000 року від 06.01.2022 року №19, задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Одними з позовних вимог позивача є визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не врахування довідки про заробітну плату від 15.05.2014 року №932, виданої Відокремленим підрозділом «Шахта імені Чєлюскінців» та довідки про заробітну плату від 12.06.2014 року №05/512, виданої «Трест Донецьк Шахтобуд» при обчисленні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією та законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це завжди пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Як зазначалось вище, відповідачем за результатами розгляду заяви позивача від 04.01.2022 року прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії від 06.01.2022 року №19, що виключає обставини бездіяльності відповідачів.

На підставі зазначеного вище, суд відмовляє у задоволенні вимог відносно визнання протиправної бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не врахування довідки про заробітну плату від 15.05.2014 року №932, виданої Відокремленим підрозділом «Шахта імені Чєлюскінців» та довідки про заробітну плату від 12.06.2014 року №05/512, виданої «Трест Донецьк Шахтобуд» при обчисленні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести з 16.11.2020 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсії за віком з урахуванням довідки про заробітну плату від 15.05.2014 року №932 виданої Відокремленим підрозділом «Шахта імені Чєлюскінців», довідки про заробітну плату від 12.06.2014 №05/512 виданої «Трест Донецьк Шахтобуд», суд зазначає наступне.

Згідно ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Такі рішення приймаються на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що задоволення повністю вказаних позовних вимог, без перевірки суб`єктом владних повноважень, дотримання заявником усіх визначених законом умов, буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача, а відтак в цій частині позов слід задовольнити частково, шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії із всіма наданими документами, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Вирішуючи питання щодо органу Пенсійного фонду, який має обов`язок щодо поновлення порушеного права позивача, суд зазначає, що пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005р. № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У зв`язку із чинністю вказаної вище норми Порядку №22-1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області розглянуто заяву позивача про перерахунок пенсії, який у розглянутому спорі є органом, що прийняв таке рішення.

Таким чином, суд зобов`язує саме Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області вчинити дії, направлені на поновлення порушених ним прав позивача.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат. У відповідності до статті 139 КАС України судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору у розмірі 992,40 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (, 29000, місто Хмельницький, вулиця Герцена, буд.10) про відмову в перерахунку пенсії, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , №19 від 06.01.2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (, 29000, місто Хмельницький, вулиця Герцена, буд.10) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) від 04.01.2022р. про перерахунок пенсії із всіма наданими документами та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду у даній справі.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (, 29000, місто Хмельницький, вулиця Герцена, буд.10) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 цього Кодексу.

Суддя Д.В. Сидоренко