Справа № 600/1434/22-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/1434/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову в.о. начальника відділу Державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті Долінського В.В. № 338129 від 25.02.2022 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.

1.2. Ухвалою суду від 28.03.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Позиція позивача

2.1. В обґрунтування позовних вимог, згідно заяв по суті справи, представник позивача зазначає наступне.

2.2. Так вказує, що з оскаржуваною постановою він не погоджуюсь, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що ним не порушено будь-яких норм Закону України «Про автомобільний транспорт», а дії в.о. начальника відділу Долінського В.В. є незаконними, необґрунтованими та такими, що не відображають дійсних обставин справи.

2.3. Зокрема, в оскаржуваній постанові зазначено про порушення ним ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», без зазначення фактичного викладу обставин вчиненого правопорушення.

2.4. Також, в акті проведення перевірки № 328387 від 26.12.2021 року відсутні відомості щодо вагового комплексу (номеру вагів, пункту зважування), який застосовувався при здійсненні габаритно-вагового контролю, а також посадової особи відповідного органу, яка складала даний акт.

2.5. Більше того, водієві ОСОБА_2 , у супереч Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 (надалі по тексту - Порядок №879), довідка про здійснення габаритно-вагового контролю після проведення перевірки та зважування не видавалась, так само, як і акт проведення перевірки, в якому чомусь зазначено про відмову від підпису в ньому, а також квитанція зважування. Ця довідка про здійснення габаритно-вагового контролю також не була йому надіслана, разом з повідомленням про розгляд справи №7410/40-1/24-22, яке він отримав.19.02.2022 року.

2.6. Поряд з цим, довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 26.12.2021 року оформлена з порушенням вимог, передбачених наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 №1007/1207, яким затверджено форму та зміст відповідної довідки, що свідчить про недоведеність вчинення правопорушення, в тій частині, що така підписана лише посадовою особою Укртрансбезпеки, підпис оператора вагового комплексу відсутній, а також відсутня печатка вагового комплексу. Також відсутній підпис оператора вагового комплексу і в чеку зважування, на підставі якого складалася довідка №0070161. З копії квитанції вагового зважування, яка була надана відповідачем йому та адвокатові встановлено, що вона не була підписана жодною особою, яка проводила ваговий контроль та не містить печатки відповідного органу, а тому даний документ не може бути належним та допустимим доказом, який підтверджує факт зважування транспортного засобу уповноваженою особою, вимірювальною технікою, яка перебувала в робочому стані.

2.7. В документах, які стали підставою для винесення оскаржуваної постанови - акті проведення перевірки та квитанція результатів зважування існують невідповідності між фактичними обставинами, які були встановлені.

2.8. Так, в акті проведення перевірки №328387 зазначено, що перевірка та зважування проводилось відносно транспортних засобів Renoult/Schmitz, номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 . В свою чергу, в квитанції результатів зважування встановлено, що зважування проводилось відносно тягача реєстраційний номер НОМЕР_1 , жодних даних щодо марки транспортного засобу така квитанція не містить.

2.9. Також, стверджує, що з свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки, яке додане відповідачем до відзиву, вбачається, що діапазон вимірювання використаними відповідачем вагами автомобільними електронними AR-WIM зав.№ НОМЕР_3 становить від 500 до 30000 кг, у той час як транспортний засіб ОСОБА_1 , згідно чеку зважування та довідки № 0070161 важить 35,01 тон -35010 кг. Тобто використані відповідачем ваги не призначені для зважування транспортного засобу позивача, що важить понад 30000 кг. Маса транспортного засобу позивача знаходиться поза діапазоном вимірювання вагового комплексу, максимальна межа вимірювання вагового комплексу перевищена, а тому результати вимірювання не можна вважати достовірними.

2.10. Поряд з цим, зазначає, що 26.12.2021 року, тобто станом на момент проведення перевірки вимог законодавства про автомобільний транспорт, ОСОБА_1 вищезгаданими транспортними засобами не користувався і не здійснював за допомогою них будь-яких перевезень. Ці ж пояснення надавав ОСОБА_3 інспектору Руцинському О.А. Дійсно, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Renault Magnum, д.н.з. НОМЕР_1 та автопричепу Schmitz, д.н.з НОМЕР_2 . Однак 24.09.2021 року ОСОБА_1 уклав договір оренди транспортного засобу №2 з ФОП ОСОБА_4 . Відповідно до цього договору ОСОБА_1 передав, а ФОП ОСОБА_4 прийняв у строкове платне користування строком на 12 місяців транспортний засіб марки Renault Magnum, д.н.з. НОМЕР_1 та автопричепу Schmitz, д.н.з НОМЕР_2 . Строк договору оренди визначений до 24.09.2022 року.

2.11. Окрім цього, на переконання позивача, відповідачем порушено його право на захист під час розгляду справи, з огляду на те, що в.о начальника відділу Долінським В.В. справа була розглянута у його відсутність 25.02.2022 року, не зважаючи на заявлене клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою.

2.12. Відтак, стверджує, що відповідач діяв не обґрунтовано, не на підставі, та не у спосіб, що визначений законодавством України.

Позиція відповідача

2.13 Згідно відзиву на позовну заяву та інших заяв по суті справи представник відповідача зазначає, що інспектором Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Одеська область) в рамках проведення заходів державного контролю відповідно до Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті - Порядку №1567, шляхом проведення рейдової перевірки, 26.12.2021 року на а/д: М-05, 452 км + 811 м, перевірено транспортний засіб марки RENAULT, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки SCHMITZ, номерний знак НОМЕР_2 , що використовуються в своїй діяльності ФОП ОСОБА_1 , при перевезенні вантажу. Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснювалася на підставі направлення на рейдову перевірку № 026530 від 21.12.2021 року.

2.14. Під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу RENAULT, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки SCHMITZ, номерний знак НОМЕР_2 , що використовується ФОП ОСОБА_1 на підставі чеку зважування від 26.12.2021 року встановлено перевищення нормативно визначених вагових параметрів транспортного засобу із вантажем на одиничну вісь - 12,54 т, що на 14% перевищує нормативно визначені 11 т та відсутність у водія позивача при здійсненні перевезення вантажу оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень.

2.15. За результатами проведення габаритно-вагового контролю - інспектором Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складено Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0070161 від 26.12.2021 р. та Акт №006973 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 26.12.2021 р.

2.16. За результатами проведення рейдової перевірки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №328387 від 26.12.2021 р., в якому вказано, що автомобілем марки RENAULT, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки SCHMITZ, номерний знак НОМЕР_2 , здійснювалось перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень - що використовується ФОП ОСОБА_1 , на підставі чеку зважування від 26.12.2021 року, встановлено перевищення нормативно визначених вагових параметрів транспортного засобу із вантажем на одиничну вісь - 12,54 т, що на 14% перевищує нормативно визначені 11,00 т та відсутність у водія позивача при здійсненні перевезення вантажу оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень. Тобто без документів передбачених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових параметрів, відповідальність за яке передбачено абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

2.17. Зазначає, що факт проведення зважування транспортного засобу позивача підтверджується талоном зважування від 26.12.2021 року. Так, з вказаного документу вбачається, що 26.12.2021 року о 23 год 37 хв було здійснено зважування транспортного засобу позивача.

2.18. В силу вимог пункту 18 Порядку №879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. Однак, Порядок №879 не визначає алгоритм дій працівників Укртрансбезпеки у разі відмови водія від отримання такої довідки та інших документів. При цьому, позивач ніяким чином не підтвердив ненадання йому посадовими особами контролюючого органу вказаної довідки, у той час як матеріали справи свідчать про те, що водій транспортного засобу відмовився від отримання будь-яких документів на місці проведення габаритно-вагового контролю, від надання пояснень та підписання складених документів.

2.19. Стверджує, що зважування вищевказаного транспортного засобу здійснювалося за допомогою приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі Зав. №0011094. Виробник «ESIT ELEKTRONIK SISTEMLER ІMALAT ve TICARET LTD.ST1», Туреччина (свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №35-02/4127 від 26.05.2021 р., остання повірка ваг була здійснена 26 травня 2021 року).

2.20. У свою чергу зазначає, що твердження позивача про те, що акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю, не містять характеристик в частині вимірювального та зважувального обладнання при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортного засобу, то слід зазначити, що форма вказаного акту та довідки є сталою та наведена в Додатку 3 до Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженому Постановою КМУ від 8 листопада 2006 р. № 1567 та в Додатку 1 до Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування і не передбачає внесення жодних відомостей про габаритно-ваговий комплекс, яким здійснювався відповідний контроль. Крім того, внесення будь яких відомостей, не передбачених Додатком 3 до Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті суперечило б п. 21 Порядку №1567 та ст. 19 Конституції України. Подібна правова позиція була наведена в Постанові від 03.07.2019 року № 819/1381/16, де поміж іншого Верховний Суд вказав: «Щодо доводів скаржника про те, що довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю не містить відомостей про технічні засоби, якими здійснювався габаритно-ваговий контроль, то така довідка складається за затвердженою формою, про що зазначено вище і не містить графи, яка б визначала марку, модель та заводський номер вимірювально-зважувального обладнання тощо».

2.21. Щодо твердження позивача, що в оскаржуваній постанові не зазначено пункт або відповідну частину статті, яка була порушена позивачем в процесі здійснення перевезення вантажу 26.12.2021 року, слід зазначити, що вказане твердження не відповідає дійсності, адже в постанові про застосування адміністративно-господарського штрафу №338129 від 25.02.2022 року чітко вказано, позивачем було порушено абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Також варто зазначити, що детальний опис фактичних обставин справи міститься зокрема і в акті №328387 від 26.12.2021 року про що вказано в постанові №338129 від 25.02.2022 року, а тому твердження позивача, що оскаржувана постанова не містить виклад фактичних обставин правопорушення є безпідставними.

2.22. Також, безпідставним є твердження позивача, що квитанція про результати зважування та акт проведення перевірки не відповідають вимогам, які до них застосовуються законодавством.

2.23. Щодо квитанції про результати зважування, слід зазначити, що чинним законодавством взагалі не встановлюється жодних вимог щодо її форми та змісту. Також вказана квитанція не є документом суворої звітності, підтверджує лише факт перевищення вагових параметрів, формується та видається автоматично, що унеможливлює втручання посадової особи в результати зважування.

2.24. Також необґрунтованими є твердження позивача про відсутність відомостей про посадову особу, яка складала акт №328387 від 26.12.2021 року, адже у вказаному акті зазначено, що він складений та підписаний старшим державним інспектором Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Одеська область).

2.25. З приводу твердження позивача стосовно договору оренди та користування транспортного засобу, зазначає, що під час проведення перевірки водій транспортного засобу позивача надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, де власником було вказано саме позивача, жодних договорів оренди не було у водія під час перевірки не було, а відповідно до положень ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» вбачається, що документ, який засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, для автоперевізника є обов`язковим документом для здійснення внутрішніх перевезень вантажів. Якщо перевезення під час перевірки здійснювалось б ФОП ОСОБА_4 договір оренди транспортного засобу мав бути в наявності і пред`являтись працівнику Укртрансбезпеки, чого фактично не мало місця. Також при розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт жодних договорів оренди від на адресу Управління не поступало.

2.26. Щодо твердження позивача про відсутність в чеку зважування підпису оператора вагового комплексу слід зазначити, що чинним законодавством взагалі не встановлені вимоги до форми чеку зважування, оскільки вказаний документ лише засвідчує факт здійснення вагового контролю транспортного засобу. Водночас, слід відмітити, що оператор вагового комплексу під час зважування транспортного засобу вводить реєстраційний номер транспортного засобу, жодною правовою нормою не передбачено обов`язковість підпису на чеку, а відсутність підпису не спростовує даних отриманих за результатами зважування. Також, варто зазначити, що порушення вимоги процесуального права щодо підписання довідки оператором вагового комплексу не впливає на правильність прийняття рішення по суті, а тому не може зумовлювати скасування оскаржуваних постанов.

2.27. Твердження позивача, що ваги AR-WIM зав №0011094 були не призначені для зважування транспортного засобу позивача є хибними та не відповідають дійсності. Позивач власне твердження аргументує тим, що максимальний діапазон вимірювання автомобільних ваг AR-WIM, згідно свідоцтва про повірку №35- 02/4127 від 26.95.21, складає 30 000 кг, а маса транспортного засобу позивача складає 35 010 кг. У свідоцтві про повірку зазначено основні метрологічні характеристики ваг при зважуванні: діапазон вимірювання - де найменша границя зважування однієї вагової платформи 500 кг (відповідно 1 000 кг для двох); найбільша границя зважування однієї вагової платформи 15 000 кг (відповідно 30 000 кг для двох).

2.28. Звертає увагу суду, що зважування транспортного засобу позивача відбувалось у русі шляхом заїзду на вагові платформи. Тобто, вантажосприйняття платформи пересувного обладнання для зважування становить 15 тонн для одного колеса осі транспортного засобу (30 т для двох). Такі показники при проїзді кожного колеса осі через платформу зчитуються і формують результат навантаження на вісь та загальну повну масу транспортного засобу. Тому твердження позивача не відповідає дійсності і ґрунтується на помилковому тлумаченні. Адже як свідчить чек зважування, що міститься в матеріалах справи, визначення загальної маси транспортного засобу відбувалось шляхом сумування навантаження на кожне колесо осей транспортного засобу і відповідно показник навантаження на кожне колесо і не перевищував верхню межу діапазону зважування таких ваг, а саме 30 тонн. До аналогічного висновку стосовно діапазону зважування ваг прийшов і Восьмий апеляційний адміністративний суд у постанові від 09.09.2020 у справі №500/370/20. Таким чином, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача, здійснювався технічними засобами, що пройшли повірку, мають відповідний сертифікат та свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки у зв`язку із чим є придатними до застосування.

2.29. Також звертає увагу на помилковості доводів позивача про те що, посадовими особами Укртрансбезпеки було порушено процедуру розгляду справи з огляду на його відсутність при такому розгляді. Звертає увагу суду на правову позицію колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 820/4810/17 від 01 березня 2018 року про те що «відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу».

2.30. У зв`язку із наведеним представник відповідача просить у задоволені позову відмовити.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. Дослідженням матеріалів справи судом встановлено, що 26.12.2021 року старшим державним інспектором ВДК на автомобільному транспорті Департаменту державного контрою на транспорті Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Руцинським О.А. на а/д: М-05, 452 км + 811 м, здійснено перевірку транспортного засобу марки RENAULT, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки SCHMITZ, номерний знак НОМЕР_2 .

Перевірка транспортного засобу (рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснювалася на підставі направлення на рейдову перевірку № 026530 від 21.12.2021 року.

За результатами перевірки складено акт №328387 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Згідно вказаного акту встановлено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%, при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. За вказане порушення передбачена відповідальність ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме ч. 1 абз. 15 перевищення встановленим законодавством вагових норм від 10% до 20% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. Водій транспортного засобу ОСОБА_5 від підпису в акті відмовився, про що свідчить проставлений в акті запис. Заперечення та пояснення водія про причини порушення в акті відсутні.

3.2. За результатами перевірки складено також акт №0069731 від 26.12.2021 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, в якому вказано: марка автомобіля - «Renault» модель Magnum реєстраційний номер НОМЕР_1 , причіп (напівпричіп) «Schmitz» реєстраційний номер НОМЕР_2 ; нормативно допустима маса транспортного засобу 40,00 т, фактична маса - 35,01 т. Також вказано фактичне осьове навантаження, тонн: 7,28/12,54/4,82/5,32/5,05 при нормативно допустимому 11,00/11,00/22.

3.3. У результаті проведеного габаритно-вагового контролю оформлено довідку №0070161 від 26.12.2021 року, згідно з якою навантаження на осі транспортного засобу складає (в тоннах): 1) 7,28; 2) 12,54; 3) 4,82; 4) 5,32; 5) 5,05. Повна маса транспортного засобу становить 35,01 т. Тип транспортного засобу визначено по схемі за №12 згідно наведеного переліку.

3.4. На підтвердження факту перевищення осьового навантаження транспортного засобу державний номерний знак НОМЕР_1 , посадовою особою Укртрансбезпеки видано чек, складений о 23 год. 37 хв. 26.12.2021 року, із зазначенням відомостей про навантаження на осі транспортного засобу.

3.5. Судом також встановлено, що 03.02.2022 року В.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби з безпеки на транспорті В. Долінським оформлено повідомлення №7410/40-1/24-22, згідно якого ОСОБА_1 запрошується на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 23.02.2022 р. Вказане повідомлення, як підтверджує позивач у позові, ним отримано 19.02.2022 року.

3.6. 25.02.2022 року В.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби з безпеки на транспорті, розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №СЕ338129, відповідно до якої за порушення вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 15 частини 1 статті 60 вказаного закону, постановлено стягнути із ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн.

ІV. ПОЗИЦІЯ СУДУ

4.1. Так, предметом оскарження у цій справі є постанова відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби з безпеки на транспорті №СЕ338129 від 25.02.2022 року про застосування адміністративно-господарського штрафу. Отже, в цій справі суд має надати оцінку на предмет законності оскаржуваної постанови, оцінивши її на предмет відповідності верховенству права та критеріїв законності рішення суб`єкта владних повноважень, які наведені в частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

4.2. Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року №2344-III (далі - Закон №2344-III та інші нормативно-правові акти в редакції, чинній на час здійснення габаритно-вагового контрою транспортного засобу).

4.3. Згідно статті 3 Закону №2344-III цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

4.4. Відповідно до частини 1 статті 29 Закону №2344-III автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

4.5. Статтею 33 Закону №2344-III визначено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

4.6. Відповідно до частини 1 статті 34 Закону №2344-III автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

4.7. Згідно частини 1 статті 47 Закону №2344-III до внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій, пов`язаних з цими перевезеннями, а також технологічні перевезення вантажів, що здійснюються в межах одного виробничого об`єкта без виїзду на автомобільні дороги загального користування.

4.8. Відповідно до приписів статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є, зокрема, для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

4.9. Статтею 60 Закону №2344-III передбачена відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

4.10. Так, згідно абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону №2344-III (який було застосовано відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови) за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

4.11. Відповідно до частин 5 та 6 статті 60 Закону №2344-III розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Адміністративно-господарські штрафи стягуються відповідно до закону центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), і зараховуються до загального фонду Державного бюджету України, крім 50 відсотків адміністративно-господарських штрафів, передбачених абзацами чотирнадцятим - сімнадцятим частини першої статті 60 цього Закону, та плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю, що зараховуються до державного дорожнього фонду, створеного у складі спеціального фонду Державного бюджету України.

4.12. Згідно частини 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 року №3353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

4.13. Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 року №2862-IV передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

4.14. Відповідно до вказаних статей Законів України "Про дорожній рух" та "Про автомобільні дороги" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 27.06.2007 року №879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування", якою затвердив Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879).

4.15. Відповідно до підпункту 3 пункту 2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

4.16. Так, згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

4.17. Відповідно до підпунктів 4, 5, 5-1 пункту 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов; документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

4.18. Згідно пункту 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

4.19. Відповідно до пункту 6 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

4.20. Пунктами 7-14 Порядку №879 передбачені вимоги до контрольно-вимірювального обладнання та пунктів габаритно-вагового контролю, а пунктами 15-25 Порядку №879 - вимоги до габаритно-вагового контролю.

4.21. Так, контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль. Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. Габаритно-ваговий контроль транспортного засобу проводиться протягом не більше однієї години (з моменту заїзду транспортного засобу на ваги до кінцевого оформлення матеріалів у разі виявлення порушення). За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. У разі пред`явлення водієм транспортного засобу міжнародного сертифіката зважування габаритно-ваговий контроль у частині зважування не здійснюється. За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. Водії під час перебування в зоні стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю повинні виконувати законні вимоги посадових осіб та/або працівників Укртрансбезпеки, її територіальних органів та поліцейських. У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України. У разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подвійний розмір застосовується в частині перевищення фактичних показників над показниками, визначеними у дозволі, за пройдену частину маршруту. Довідка про здійснення габаритно-вагового контролю та/або сертифікат зважування, або документ щодо внесення плати за проїзд є чинними протягом усього маршруту. У разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних пунктах габаритно-вагового контролю порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (пункти 15-22 Порядку №879).

4.22. Отже, з наведеного вбачається, що за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, зокрема за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу без відповідного дозволу або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів автомобільні перевізники-суб`єкти господарювання несуть фінансову відповідальність.

4.23. Водночас, суд зазначає, що Постановою Кабінет Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 затверджено Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (далі - Порядок №1567).

4.24. Згідно пункту 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки можуть проводитися із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки, та власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками).

4.25. Як визначено пунктом 16 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) можливе, сере іншого, здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів. Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки. Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

4.26. Пунктом 21 Порядку №1567 визначено, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

4.27. У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис (пункт 22 Порядку №1567).

4.28. У цій справі судом встановлено, що уповноваженою особою управління Укртрансбезпеки здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, належному позивачеві. За результатом габаритно-ваговий контроль виявлено перевищення встановлених габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%, що підтверджується актом від 26.12.2021 року №328387 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом; акт №0069731 від 26.12.2021 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів; довідкою №0070161 від 26.12.2021 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю, згідно яких навантаження на осі транспортного засобу складає (в тоннах): 7,28/12,54/4,82/5,32/5,05 при нормативно допустимому 11,00/11,00/22.

4.24. Водночас, суд звертає увагу на критерії визначених порушень, за які передбачено відповідальність згідно абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону №2344-III.

4.25. Як зазначалося раніше, згідно абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону №2344-III (який було застосовано відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови) за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

4.26. Так, у цій справі при здійсненні обчислення встановлених за результатом проведеної перевірки показників перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, судом встановлено, що згідно довідки №0070161 від 26.12.2021 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю визначено п`ять осей транспортного засобу, з яких згідно схеми типу транспортного засобу осі №3, №4 та №5 є строєними, нормативно допустиме навантаження у тому випадку становить (в тоннах) вісь №1 - 11,00 т; вісь №2 - 11,00 т; осі №3, №4 та №5 - 22,00 т.

4.27. При цьому, для застосування штрафу у розмірі, визначеному абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону №2344-III, показники навантаження на вісь №2 у тонах мають сягати від 11,1 т до 13,2 т, тобто перевищення має становити від 1,1 т до 2,2 т.

4.28. Так, перевищення зафіксовано у розмірі 1,54 т, що становить 13,7% (із заокругленням), за що дійсно передбачено відповідальність абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону №2344-III, а не абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону.

4.29. Водночас, для встановлення факту допущення позивачем перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, суд вбачає суттєвим у цій справі визначити, чи відноситься позивач у даних правовідносинах до категорії автомобільних перевізників в розумінні Закону №2344-III та чи здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу у відповідності до вищевказаних вимог.

Щодо процедури габаритно-вагового контролю транспортного засобу

4.30. Судом у цій справі встановлено, що габаритно-вагового контролю транспортного засобу, який належить на праві власності позивачу, здійснено у рамках рейдової перевірки.

4.31. У такому випадку до здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу підлягають застосуванню вимоги, визначені, зокрема, пункту 16 Порядку №1567, згідно яких рейдова перевірка (перевірка на дорозі) може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки. Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

4.32. Згідно матеріалів справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт щодо ОСОБА_1 , на підставі якої винесено оскаржувану постанову, судом встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки RENAULT, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки SCHMITZ, номерний знак НОМЕР_2 , в порушення пункту 16 Порядку №1567 здійснено одноособово старшим державним інспектором ВДК на автомобільному транспорті Департаменту державного контрою на транспорті Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Руцинським О.А. без залучення осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

4.33. На переконання суду, не залучення осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю при здійсненні габаритно-вагового контролю транспортного засобу ставить під сумнів як легітимність такого габаритно-вагового контролю в цілому, так і показників зважування транспортного засобу зокрема.

4.34. Суд звертає увагу, що органи Укртрансбезпеки здійснюють (здійснювали) свою діяльність як суб`єкти владних повноважень, а отже їх діяльність має характеризуватись певною послідовністю та передбачуваністю, що зокрема слідує з принципу належного урядування.

При цьому суд нагадує, що зміст принципу належного урядування передбачає, що державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права; потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків; ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися коштом осіб, яких вони стосуються (Рішення ЄСПЛ у Справі "Рисовський проти України" (заява № 29979/04), прийняте 20.10.2011 року (набуло статусу остаточного 20.01.2012 року).

4.35. Відтак, суд вважає, що оскаржувану постанову, якою до позивача застосовано адміністративно-господарського штрафу, винесено на підставі результатів габаритно-вагового контролю транспортного засобу, який здійснений з порушенням визначених до нього вимог. Як наслідок, оскаржувана постанова є протиправною в силу своє безпідставності.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а відповідно до частини 2 цієї ж статті КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оскільки здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу у цій справі відбулось з порушенням пункту 16 Порядку №1567, слідує, що докази про перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм є недопустимими, а отже відповідно до частини 1 статті 74 КАС України судом до уваги не беруться.

Щодо належності позивача до автомобільного перевізників в розумінні Закону №2344-III.

4.36. Так, судом встановлено, що транспортний засів марки RENAULT, номерний знак НОМЕР_1 та напівпричіп марки SCHMITZ, номерний знак НОМЕР_2 , належать на праві власності ОСОБА_1 .

4.37. Однак, позивачем надано суду копію договору оренди транспортного засобу №2 від 24.09.2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 . Відповідно до цього договору ОСОБА_1 передав, а ФОП ОСОБА_4 прийняв у строкове платне користування строком на 12 місяців транспортний засіб марки Renault Magnum, д.н.з. НОМЕР_1 та автопричепу Schmitz, д.н.з НОМЕР_2 . Строк договору оренди визначений до 24.09.2022 року.

4.38. Відтак, на переконання суду, безпідставними є твердження представника відповідача в тій частині, що саме на власника транспортного засобу належить покласти відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

4.39. Укладення договору оренди транспортного засобу за своєю метою має передачу такого транспортного засобу іншій особі, і за порушення встановлених законодавством габаритно-вагових норм відповідальність несе саме користувач, який і є в розумінні Закону №2344-III автомобільним перевізником

4.40. Дійсно, доказів того, що на час проведення перевірки водієм транспортного засобу пред`явлено зазначений договір оренди транспортного засобу №2 від 24.09.2021 року, надано не було.

4.41. Однак, позивач стверджує, що пояснення відповідного змісту надавав ОСОБА_3 інспектору Руцинському О.А. Відтак, при розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт така обставина підлягала обов`язково з`ясуванню, чого зроблено не було, оскільки розгляд справи здійснено без участі позивача

Що доводів позивача про те що, посадовими особами Укртрансбезпеки було порушено процедуру розгляду справи суд зазначає наступне.

4.42. Так, згідно пунктів 25-27 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. У разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи (пункт 25). Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням (пункт 26). У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі (пункт 27).

4.43. Так, позивач у цій справі зазначає, що відповідачем порушено його права на захист під час розгляду справи, з огляду на те, що в.о начальника відділу Долінським В.В. справа була розглянута у його відсутність 25.02.2022 року, не зважаючи на заявлене клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою.

4.44. Судом у цій справі встановлено, що 03.02.2022 року В.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби з безпеки на транспорті В. Долінським оформлено повідомлення №7410/40-1/24-22, згідно якого ОСОБА_1 запрошується на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 23.02.2022 р. Вказане повідомлення, як підтверджує позивач у позові, ним отримано 19.02.2022 року.

4.45. 22.02.2022 року та 24.02.2022 року представник позивача звертався до відповідача із клопотаннями, згідно змісту яких надати можливість ознайомитися із матеріалами справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та просив відкласти розгляд справи на інший день, зокрема, через хворобу, що підтверджується направленням на госпіталізацію. Відповідач, у свою чергу, спираючись на 25 Порядку №1567 призначив розгляд справи на 25.02.2022 року.

4.46. Оцінюючи дії відповідача щодо своєчасності розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт суд звертає увагу на те, що габаритно-ваговий контроль було здійснено 26.12.2021 року, повідомлення про розгляд справи №7410/40-1/24-22 оформлено 03.02.2022 року, яке позивач отримав 19.02.2022 року. Тобто, на реагування у позивача щодо оцінки правовідносин та збору доказової бази для обґрунтування своєї позиції було лише 3 (три) дні. З огляду на це, суд наголошує на нерозсудливості дій відповідача в частині зволікання із повідомленням про розгляд справи та призначення самого розгляду на останні дні із допустимого строку у два місяці.

4.47. Суд також враховує той факт, що відповідачу було повідомлено про хворобу позивача, а також суттєвим є те, що Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року №2102-IX затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

4.48. Тобто, стан хвороби та емоційної напруги через введення в Україні воєнного стану, ставить під сумнів можливість участі позивача 25.02.2022 року при розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, де ним могло бути повідомлено про обставини щодо не порушення ним законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, про існування договору оренди транспортного засобу №2 від 24.09.2021 року.

4.49. Дійсно, згідно правової позиції Верховного Суду у справі №820/4810/17 від 01 березня 2018 року про те, що «відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу».

4.50. Враховуючи таку позицію Верховному Суду, з огляду на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт без участі позивача, у цій справі позивач навів суду доводи та надав відповіді їм докази, які свідчать про помилковість висновків відповідача щодо порушення ним законодавства про автомобільний транспорт.

V. ВИСНОВКИ СУДУ

5.1. Аналізуючи зазначене вище у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що наявні підстави для визнання протиправною та скасування постанови в.о. начальника відділу Державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті Долінського В.В. № 338129 від 25.02.2022 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.

5.2. Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

5.3. Відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваної позивачем постанови, а тому, зважаючи на наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

5.4. Суд зазначає, що інші доводи сторін, наведені у цій справі, вищезазначених висновків суду не спростовують.

5.5. При цьому суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

5.6. Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

5.7. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, а відповідно до частини третьої цієї ж статті Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

6.2. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією №8968-1345-7892-7360 від 25.03.2022 року.

6.3. Оскільки, позов задоволено повністю, суд стягує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 992,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу Державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті №338129 від 25.02.2022 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби з безпеки на транспорті судові витрати у вигляді сплаченого згідно квитанції №8968-1345-7892-7360 від 25.03.2022 року судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Відділ державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби з безпеки на транспорті (Чернівецька обл., с. Магала, вул. Чернівецька, буд. 1Г, ).

Суддя О.В. Анісімов