Справа № 380/15401/21
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2022-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/15401/21 пров. № А/857/4070/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

розглянувши порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року у справі № 380/15401/21 (прийняте у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження у м. Львові суддею Братичак У.В.) за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року Головне управління ДПС у Львівській області звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просило стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , відповідач) податковий борг в сумі 8486,97 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що за відповідачем рахується податковий борг перед бюджетом, який складається із сум податкових зобов`язань з єдиного податку, який добровільно не погашений.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив ФОП ОСОБА_1 , вважаючи, що воно є незаконним, необґрунтованим, постановленим при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, а тому просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що він перебував на спрощеній системі оподаткування протягом 9 місяців 2019 року, з 01.04.2019 по 01.01.2020. Податкові зобов`язання по єдиному податку були своєчасно та в повному обсязі сплачені ним до бюджету на підставі платіжних доручень № 169 від 18.04.2019, № 1 від 16.05.2019, № 3 від 20.06.2019, № 3 від 15.07.2019, № 8 від 12.08.2019, № 9 від 06.09.2019, № 5 від 06.10.2019, № 11 від 12.11.2019, № 8 від 10.12.2019. Вважає, що за відсутності податкового боргу рішення суду першої інстанції є незаконним та необгрунтованим.

Також зазначає, що для отримання підтвердження відсутності податкової заборгованості за 2019 рік, він звернувся до ГУ ДПС у Львівській області, проте станом на день подання апеляційної скарги відповіді від податкового органу не отримав, а тому з незалежних від нього причин не має можливості подати доказ про відсутність боргу разом з апеляційною скаргою.

ГУ ДПС у Львівській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що на час ухвалення судом першої інстанції рішення у справі податковий борг ФОП ОСОБА_1 складався із сум податкових зобов`язань по єдиному податку з фізичних осіб і згідно карток особових рахунків та довідки про заборгованість № 9199/5/13-01-13-03 від 05.08.2021 становив 8486,97 грн, проте, станом на 02.05.2022 цей податковий борг у ФОП ОСОБА_1 відсутній, у зв`язку з проведенням в ІКП коригування зобов`язань; просить апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 залишити без задоволення, у зв`язку з тим, що відсутній предмет спору.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як видно з картки особового рахунку та довідки про заборгованість № 9199/5/13-01-13-03 від 05.08.2021 у ФОП ОСОБА_1 наявна заборгованість у сумі 8486,97 грн по єдиному податку з фізичних осіб.

Судом встановлено, що у зв`язку з несплатою відповідачем грошових зобов`язань позивач 26.02.2020 виніс податкову вимогу форми "Ф" № 7956-54, яку надіслано та вручено платникові податків, що підтверджується матеріалами справи.

Оскільки податковий борг відповідача не був погашений у добровільному порядку, позивач просив стягнути такий у судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що податкова вимога залишилась без виконання. Податкова заборгованість відповідача в повному обсязі не погашалась, а навпаки збільшилась. Отже, станом на день звернення позивача з цим позовом до суду загальна заборгованість відповідача є узгодженою та становить 8486,97 грн, доказів сплати такої заборгованості відповідач до суду не подав.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з підпунктами 14.1.39, 14.1156, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності;

податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк);

податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пп."е" п.176.1 ст.176 ПК України платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих органом державної податкової служби, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Аналіз зазначених норм закону свідчить, що у платника податку виникає безумовний обов`язок зі сплати грошового зобов`язання після його узгодження. Несплачена сума грошового зобов`язання у встановлений законом строк є податковим боргом.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду із позовом про стягнення податкового боргу з відповідача у сумі 8486,97 грн. Вказана сума боргу утворилась внаслідок невиконання податкової вимоги форми "Ф" №7956-54 від 26.02.2020 та подальшого нарахування грошового зобов`язання.

За правилами п. 56.18 ст. 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Отже, враховуючи те, що податкова вимога форми "Ф" № 7956-54 від 26.02.2020 не оскаржувалось в судовому порядку, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції проте, що борг у сумі 8486,97 грн вважається узгодженим.

Відтак, суд першої інстанції вірно вважав суми грошових зобов`язань відповідача станом на подання позову та ухвалення рішення судом першої інстанції є узгодженими та у встановлені законом строки не сплачені, а тому визнаються сумою податкового боргу у відповідності до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України.

Щодо доводів відповідача зазначених в апеляційній скарзі про відсутність у нього боргу, у зв`язку із своєчасною та в повному обсязі сплатою податкових зобов`язань у 2019 році, а також доводів позивача про те, що станом на 02.05.2022 цей податковий борг у ФОП ОСОБА_1 відсутній, у зв`язку з проведенням в ІКП коригування зобов`язань, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до приписів частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зазначає, що вищезазначені доводи сторонами суду не доведено, оскільки їх не підтверджено належними та допустимими доказами.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року у справі № 380/15401/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин