Справа № 480/7830/21
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: О.М. Кунець
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 р. Справа № 480/7830/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Чалого І.С. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.12.2021 по справі № 480/7830/21

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України від 03.06.2021, оформлене пунктом протоколом №87 про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги родині померлого колишнього військовослужбовця ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути її заяву та призначити і виплатити їй одноразову грошову допомогу в зв`язку із смертю чоловіка колишнього військовослужбовця ЗСУ прапорщика ОСОБА_2 , яка пов`язана із захистом Батьківщини.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29.12.2021 відмовлено у задоволенні позову.

Позивач, не погодившись із рішенням суду, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просила його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що до певного часу існував закон, згідно якого одноразова грошова допомога призначалась і виплачувалась особам, які мали право на її отримання без обмеження строку, протягом якого настала смерть колишнього військовослужбовця. Проте 06.09.2018 було прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законів україни щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців" № 2522- VІІІ (набрав чинності 13.10.2018), яким було суттєво змінено норми п.п. 1-2 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ, а саме відтепер одноразова грошова допомога передбачена для значно звуженого кола осіб і лише для тих, хто помер у річний термін після звільнення з військової служби. Тобто новий закон не тільки не підвищив соціальний захист військовослужбовців, а навпаки зменшив його, оскільки звузив обсяг та об`єм прав військових та членів їх сімей, що супперечить ч. 3 ст. 22 Конституції України.

Міністерство оборони України (далі - відповідач) не надало відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі положень ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що в періоди з 03.03.2015 по 14.05.2015, з 10.03.2016 по 14.05.2016, з 10.11.2016 по 16.03.2017, з 10.10.2017 по 06.11.2017 ОСОБА_2 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 06.02.2019 №455.

В період з 14.08.2018 по 18.10.2018 ОСОБА_2 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі в стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 06.02.2018 №456.

ОСОБА_2 набув статусу учасник бойових дій, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_2 .

Відповідно до наказів від 18.01.2019 № 3-РС та 26.02.2019 № 45 ОСОБА_2 був звільнений з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту та виключений із списків особового складу та всіх видів забезпечення з 26.02.2019.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть від 16.03.2020 серії НОМЕР_3 .

Відповідно до витягу із протоколу засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців від 28.10.2020 №490, захворювання колишнього військовослужбовця ОСОБА_2 , яке призвело до смерті, пов`язане із захистом Батьківщини.

У зв`язку з наведеними обставинами, ОСОБА_1 - дружина ОСОБА_2 , отримала статус членів сім`ї померлого ветерана війни, що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_4 та посвідченням серії НОМЕР_5 .

ОСОБА_1 у зв`язку зі смертю свого чоловіка, звернулась до відповідача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , відповідачем відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги дружині, сину та дочці померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, прапорщика ОСОБА_2 , про що свідчить витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 03.06.2021 № 87.

Підставою для прийняття відповідачем рішення від 03.06.2021 №87 зазначено, що смерть ОСОБА_2 настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто понад річний термін після звільнення з військової служби (26.02.2019).

Позивач, вважаючи неправомірним рішення відповідача, звернулася до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки між датою звільнення зі служби ОСОБА_2 та датою його смерті минуло більше року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни врегульовано Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-XII).

Статтею 16 Закону № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до ст. 16-1 Закону № 2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно п.п.1 - 2 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII, в редакції до 06.09.2018, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби), що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

06.09.2018 Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців» № 2522-VIII, який набрав чинності 13.10.2018, зокрема положення п.п. 1-2 ч. 2 ст. 16 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII викладено у новій редакції: одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Згідно ч. 9 ст. 16-3 Закону № 2011-XII порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

З метою реалізації норм статті 16-3 Закону № 2011-XII постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві № 975 (далі - Порядок № 975).

Відповідно до п. 4 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби.

Згідно п.3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Аналіз наведених правових норм, дає пістави для висновку, що члени сім`ї, батьки та утриманці померлого військовослужбовця мають право на отримання одноразової грошової допомоги з дня смерті військовослужбовця. В свою чергу, з 13.10.2018 однією з підстав для виникнення права на одноразову грошову допомогу є, зокрема, настання смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 було звільнено з військової служби з 26.02.2019.

Датою смерті ОСОБА_2 є ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Отже, настання смерті ОСОБА_2 відбулося після сплину одного року після звільнення.

Зазначені обставини свідчать про те, що позивач не набула права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю свого чоловіка з тієї підстави, що між датою звільнення його зі служби та датою його смерті минуло більше року.

З урахуванням вищенаведених правових норм та обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги.

Таким чином, рішення Міністерства оборони України від 03.06.2021, оформлене пунктом протоколом №87, про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , є обгрунтованим та правомірним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що у ході судового розгляду справи відповідачем доведено правомірність оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки фактично є незгодою апелянта з положеннями п.п. 1-2 ч. 2 ст. 16 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII, в редакції з 13.10.2018.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.12.2021 по справі № 480/7830/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді І.С. Чалий В.В. Катунов