Справа № 826/16874/18
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року

м. Київ

справа № 826/16874/18

адміністративне провадження № К/9901/26784/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шишова О.О.,

суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 червня 2019 року (прийняте в складі: головуючого судді Клименчук Н.М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року (постановлену в складі колегії суддів: головуючого судді Бєлової Л.В., суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.)

У С Т А Н О В И В:

РУХ СПРАВИ

І. Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києві з позовом до Головного управління ДПС у м.Києві (надалі - відповідач), у якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 27.07.2018 № та від 27.07.2018 №.

2. Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначила, що валові витрати сформовані на підставі відповідних первинних документів та висновки відповідача про їх завищення є безпідставними. Крім того, позивачкою вказано на те, що наказ, на підставі якого проведено перевірку, за наслідками якої прийнято оскаржувані рішення, скасовано постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2019 №826/15369/18. Рішення суду набрало законної сили.

ІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

3. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року позовні вимоги задоволено.

3.1. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 27.07.2018 № та від 27.07.2018 №. Також було вирішено питання щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

4. Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій визнали, що оскільки наказ, який був підставою для проведення перевірки та винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень визнано протиправним та скасовано рішенням суду, яке набрало законної сили, прийняті за результатами такої перевірки акти індивідуальної дії також підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

4.1. Такий висновок судів обґрунтовано тим, що визнання незаконною документальної позапланової невиїзної перевірки, проведеної відповідачем, є безумовною підставою для визнання незаконними і прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень.

ІІІ. Провадження в суді касаційної інстанції

5. 19 жовтня 2020 року податковий орган не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами попередніх норм матеріального та процесуального права щодо задоволення позовних вимог, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/16874/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

5.1. Підставою для відкриття касаційного провадження у справі №826/16874/18 стало оскарження судових рішень, перелік яких визначений у частині першій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, з посиланням у касаційній скарзі на пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

5.2. Так, відповідач зазначає, що суд апеляційної інстанції у своєму рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, а саме підпункт 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України без врахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 січня 2020 року у справі № 826/16348/13-а, щодо застосування вказаних правових норм у подібних правовідносинах., що є підставою для касаційного оскарження відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

6. Позивач правом подання відзиву на касаційну скаргу відповідача не скористався, що не перешкоджає її розгляду по суті.

7. 28 січня 2021 року справа № 826/16874/18 надійшла на адресу Верховного Суду.

IV. Установлені судами фактичні обставини справи

8. Суди попередніх інстанцій установили, що Головним управлінням ДФС у м. Києві на підставі наказу від 22.06.2018 №10283, відповідно до підпункту 20.1.7, пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78, пункту 79.2 статті 79, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

9. За результатами даної перевірки відповідачем складено акт від 10.07.2018 №3139/26-15-42-03-30- про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 16.06.2016 по 31.12.2017 дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівникам, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 16.06.2016 по 31.12.2017, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 16.06.2016 по 31.12.2017 (далі - акт перевірки).

10. На підставі акта перевірки Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 27.07.2018:

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 828 044,00 грн., в тому числі основний платіж - 662 435,20 грн., штрафні санкції - 165 608,80 грн.;

- №, яким 69 003,66 грн., в тому числі 55 202,93 грн., штрафні санкції - 13 800,73 грн. (а.с. 33-36 т. І).

11. Позивачем оскаржено вказані податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку, передбаченому статтею 56 Податкового кодексу України, рішенням Державної фіскальної служби України від 04.10.2018 №15369/Г/99-99-11-02-01-14 про результати розгляду скарги скарга позивача залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.

12. При цьому судами попередніх інстанцій встановлено, що судовим рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у справі № 826/15369/18 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 лютого 2019 року скасовано. Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві про визнання дій протиправними та скасування наказу - задоволено в повному обсязі.

13. Визнано протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві щодо призначення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . Скасовано наказ Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві від 22.06.2018 р. № 10283 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ». Вищезазначена постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у справі № 826/15369/18 набрала законної сили.

13. Уважаючи неправомірність дій відповідача щодо прийняття зазначених актів індивідуальної дії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

V. Позиція Верховного Суду

14. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України (тут і далі, в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), виходить з такого.

15. Пунктом 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

16. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

17. Відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

18. Підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України передбачено, що перевірка може проводитись у випадку, коли за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть протягом 10 робочих днів пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства.

19. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 78.4 статті 78 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

20. Перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій податковим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

21. Лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок є належною підставою для прийняття наказу про проведення перевірки.

22. Ураховуючи, наказ Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 22.06.2018 р. № 10283 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 », на підставі якого проведено перевірку, за результатами якої складено спірні податкові повідомлення-рішення, визнано протиправним та скасовано в судовому порядку з підстав його протиправності, Верховний Суд дійшов висновку про порушення податковим органом порядку проведення перевірок, визначених пунктом 78.4 статті 78 підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

23. Установлена у судовому порядку незаконність проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача унеможливлює виникнення правових наслідків такої, у тому числі, визначення за її наслідками зобов`язання оскаржуваним у цій справі податковим повідомленням-рішенням.

24. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 14 січня 2021 року у справі № 804/388/16 відсутність законних підстав для проведення перевірки, скасування у судовому порядку наказу на проведення такої перевірки, має правовим наслідком визнання протиправними податкових повідомлень-рішень, винесених за результатами такої перевірки.

25. Окрім цього, Суд звертає увагу на те, що схожий підхід до застосування норм права за встановлених обставин скасування наказу про проведення перевірки на підставі судового рішення, що набрало законної сили, підтверджується практикою Верховного Суду, зокрема постановами від 03 червня 2021 року у справі № 822/1660/18, від 21 січня 2021 року у справі № 826/3200/14, від 20 жовтня 2021 року у справі № 815/94/16, а також у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суд від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18.

26. Підсумовуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду вважає правильними висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо визнання незаконними і прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень і рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

27. Доводи касаційної скарги про неврахування судами попередніх інстанцій висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 січня 2020 року у справі № 826/16348/13-а, колегія суддів уважає необґрунтованими, оскільки фактичні цієї справи та справи, яка розглядається не є подібними.

28. Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Верховний Суд виходить з такого, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом апеляційної інстанції, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.

29. Як зазначено у частині четвертій статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

30. Ураховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судом апеляційної інстанції оскаржуваної постанови та судом першої інстанції у нескасованій судом апеляційної інстанції і погоджується з їх висновками у справі, якими доводи податкового органу відхилено.

31. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

32. Ураховуючи, що суди першої та апеляційної інстанції прийняли рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої та апеляційної інстанцій - без змін.

VІ. Судові витрати

33. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасником справи, на користь якого ухвалено судове рішення, у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

34. Керуючись статтями 3, 328, 341, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд-

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення.

2. Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 червня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у цій справі залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Шишов

Судді І.В. Дашутін

М.М. Яковенко