Справа № 607/1170/19
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року

м. Київ

справа № 607/1170/19

адміністративне провадження № К/9901/14863/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Тацій Л.В.,

суддів: Рибачука А.І., Стрелець Т.Г., -

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 (прийняте судом у складі судді Мартиць О.І.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2021 (ухвалену судом у складі: головуючого судді Довгополова О.М., суддів: Гудима Л.Я., Святецького В.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 20.02.2020, просила визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у нерозгляді на пленарному засіданні її заяви від 14.12.2018 про надання земельної ділянки, що перебувала у оренді за нею для обслуговування прийнятого до експлуатації майна та зобов`язання сесії Тернопільської міської ради відповідно до вимог закону вирішити її земельне питання щодо її права як добросовісного орендаря на першочергове укладання договору оренди землі на строк до 50 років для обслуговування прийнятого до експлуатації об`єкта, який визначений Сертифікатом відповідності №ТП000553 від 03.03.2011, як: (окремий пусковий комплекс) зупинка громадського транспорту «вул. Протасевича» з об`єктом торгівельно-побутового призначення.

Короткий зміст рішень судів першої й апеляційної інстанцій

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 позов задоволено частково. Зобов`язано Тернопільську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.12.2018 у відповідності до вимог законодавства України. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 26.01.2021 рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився і суд апеляційної інстанції, зазначив, що лист 11.01.2019 №40/08 заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Тернопільської міської ради, яким повідомлено позивача про те, що у зв`язку з неподанням документів, зазначених в п. 2 Інформаційної картки А-25-14, а саме: копії документу, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, копії витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, задовольнити її клопотання на даний час немає можливості, є лише формальною відпискою. Отже порушено право особи на належний розгляд її звернення, відповідач не забезпечив належного розгляду звернення позивачки та не надав відповіді по суті звернення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

26.04.2021 ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить постановлені у цій справі судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд.

У скарзі зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій прийняли рішення на користь позивача, проте не застосували свої повноваження, визначені статтею 245 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС). Вважає, що суди мали зобов`язати відповідача прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом.

Посилається на те, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували Закон України «Про звернення громадян» , статті 19, бо цей Закон зобов`язує відповідача не тільки розглянути звернення, але і зобов`язує виявити чи були допущені порушення прав заявника та у разі виявлення таких порушень, зобов`язує забезпечити поновлення порушених прав заявника шляхом прийняття рішення.

Суди не врахували висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 21.11.2018 у справі 921/653/17-г/4 щодо застосування частини другої статті 19 Закону України «Про оренду землі».

Суди неправильно застосували частину другу статті 73 КАС.

Також суди дійшли помилкового висновку про наявність дискреційних повноважень у відповідача у даному випадку.

Суди без викладення мотивів відхилили клопотання позивача про дослідження доказів та встановлення обставин.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2021 визначено такий склад колегії суддів: головуючий суддя - Тацій Л.В., судді: Рибачук А.І., Стрелець Т.Г., скаргу передано судді-доповідачу.

Верховний Суд ухвалою від 28.04.2021 відкрив касаційне провадження.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

31.07.2009 між Тернопільською міською радою (орендодавець) та СПД ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець на підставі рішення Тернопільської міської ради від 30.04.2009 №5/26/81 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться у АДРЕСА_1 . В оренду передається земельна ділянка загальною площею 250 кв. м. (пункт 2 договору).

У відповідності до пункту 8 договір укладено терміном на 5 років - з 30.04.2009 по 30.04.2014. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до пункту 37 дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Земельна ділянка передається в оренду для будівництва та обслуговування зупинки громадського транспорту «вул. Протасевича» з об`єктом торгівельно-побутового призначення (пункт 15 договору).

На підставі акта прийому-передачі від 19.11.2009 орендодавець передав орендарю об`єкт оренди.

Додатковою угодою від 02.02.2014, зареєстрованою в Книзі реєстрації додатків до договорів оренди землі 05.03.2014 за №2399, сторони погодились внести зміни до договору оренди землі в частині нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 01.01.2014 та в частині розміру орендної плати, виклавши пункти 5 та 9 договору від 31.07.2009 в новій редакції.

Відповідно до акта готовності об`єкта до експлуатації за №588 від 22.02.2011 підтверджено, що об`єкт - зупинка громадського транспорту «вул. Протасевича» з об`єктом торгівельно-побутового призначення готовий до експлуатації.

Сертифікатом відповідності №ТП000553 від 03.03.2011 інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області засвідчила відповідність закінченого будівництвом об`єкта - зупинки громадського транспорту «вул. Протасевича» з об`єктом торгівельно-побутового призначення, проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил та підтвердила його готовність до експлуатації.

Такі обставини також встановлені рішенням господарського суду Тернопільської області від 15.03.2018, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.07.2018 у справі №921/653/17-г/4 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради, в якому позивачка просила визнати за нею право укладання договору оренди землі терміном на 49 років для обслуговування прийнятого до експлуатації комплексу: зупинки громадського транспорту з об`єктом торгівельно-побутового призначення, який зазначений в Сертифікаті відповідності №ТП000553 від 03.03.2011; зобов`язати Тернопільську міську раду прийняти рішення про виділення земельної ділянки площею 0,0250 га СПД ФОП ОСОБА_1 терміном на 49 років за адресою АДРЕСА_1 для обслуговування прийнятого до експлуатації об`єкта, зазначеного в сертифікаті відповідності №ТП000553 від 03.03.2011 як: «(окремий пусковий комплекс) зупинка громадського транспорту «вул. Протасевича» з об`єктом торгівельно-побутового призначення» та на підставі цього рішення укласти відповідний договір оренди землі. В позові було відмовлено. Постановою Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду у справі №921/653/17-г/4 постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.07.2018 та рішення Господарського суду Тернопільської області від 15.03.2018 у справі змінено, викладено мотивувальну частину оскаржуваних рішень суду в редакції даної постанови.

Такі обставини не заперечуються сторонами.

Також судом встановлено, що Господарським судом Тернопільської області розглядалася справа №921/266/18 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про визнання недійсним рішення Тернопільської міської ради №6/53/152 від 28.11.2014 «Про відмову в наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0250 га за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП ОСОБА_1 » в частині пункту 2, яким припинено право користування позивачки земельною ділянкою, площею 0,0250 га та про зобов`язання уповноваженої особи Тернопільської міської ради підписати (укласти) додаткову угоду до договору оренди землі від 31.07.2009 у відповідності до вимог земельного законодавства.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 10.01.2019 у справі №921/266/18 закрито провадження в частині вимоги про визнання недійсним пункту 2 рішення Тернопільської міської ради №6/53/152 від 28.11.2014 «Про відмову в наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0250 га за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП ОСОБА_1 » у зв`язку з відмовою позивачки від позову в цій частині. У задоволенні іншої частині позову - відмовлено.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.01.2019 у справі №921/266/18 змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції постанови Західного апеляційного господарського суду від 01.07.2019. Резолютивну частину рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.01.2019 у справі №921/266/18 залишено без змін.

Цими судовими рішеннями встановлені такі обставини.

Між сторонами у справі з приводу права користування земельною ділянкою тривалий час існують спори, про що вказують судові рішення у справах №№921/102/15-г/7, 921/225/16-г/13, 921/716/16-г/17, 921/414/16-г/4, 921/231/17-г/17, 921/653/17-г/4.

Так, рішенням Господарського суду Тернопільської області від 27.09.2016 у справі №921/414/16-г/4, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.12.2016, у позовних вимогах ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про визнання договору оренди землі від 31.07.2009 укладеним - відмовлено.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 25.03.2016 у справі №921/102/15-г/7, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04.07.2016, про визнання договору оренди земельної ділянки від 31.07.2009, укладеного між Тернопільською міською радою та суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 , таким, що є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах та про зобов`язання керівника Тернопільської міської ради як органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі, в місячний строк в обов`язковому порядку укласти та підписати з суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 додаткову угоду до договору оренди землі від 31.07.2009 на той самий строк та на тих самих умовах, в позові відмовлено.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 13.06.2016 (скасованим судом апеляційної інстанції в частині часткового задоволення позову) та постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.10.2016, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 18.01.2017, у справі №921/225/16-г/13 відмовлено в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 , про визнання права власності на нерухоме майно - об`єкт торгівельно-побутового призначення, загальною площею 34 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 , про визнання договору оренди земельної ділянки від 31.07.2009, укладеного між Тернопільською міською радою та суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 поновленим на підставі укладеної додаткової угоди від 02.02.2014, зареєстрованої в Книзі реєстрації додатків до договорів оренди землі 05.03.2014 за №2399 - провадження у справі припинено.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 24.01.2017 у справі №921/716/16-г/17, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.05.2017, в позові ФОП ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про визнання поновленим терміну дії договору оренди землі від 31.07.2009 на той самий строк та на тих самих умовах, відмовлено.

Приймаючи вказані рішення, суди виходили з того, зокрема, що ФОП ОСОБА_1 не дотримано процедури поновлення договору оренди землі на новий строк, встановленої статтею 33 Закону України «Про оренду землі».

У даній адміністративній справі спірним є розгляд Тернопільською міською радою заяви позивачки ОСОБА_1 від 14.12.2018 про надання земельної ділянки площею 0.0250 га для обслуговування прийнятого до експлуатації майна «зупинка громадського транспорту з об`єктом торгівельно-побутового призначення».

Так, позивач ОСОБА_1 14.12.2018 через центр надання адміністративних послуг звернулась із заявою до Тернопільської міської ради про надання земельної ділянки площею 0,0250 га для обслуговування прийнятого до експлуатації майна «зупинка громадського транспорту з об`єктом торгівельно-побутового призначення» за адресою АДРЕСА_1 ), яка перебувала в оренді ОСОБА_1 .

До заяви додано серед іншого: сертифікат відповідності №ТП000553 від 03.03.2011; акт готовності об`єкта до експлуатації №588 від 22.02.2011.

11.01.2019 листом №40/08 виконавчий комітет Тернопільської міської ради повідомив позивача, що у зв`язку з неподанням документів, зазначених в пункті 2 Інформаційної картки А-25-14, а саме: копії документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, копії витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, задовольнити її клопотання на даний час немає можливості.

Позивач, не погодившись із цією бездіяльністю, звернулася до суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у межах доводів касаційної скарги перевірив постановлені у цій справі судові рішення, обговорив доводи касаційної скарги і дійшов висновку про таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування відповідно до Конституції України, визначає, згідно преамбули, Закон України «Про місцеве самоврядування» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 280/97-ВР).

Згідно з частиною першою статті 10 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Вимогами статті 24 Закону № 280/97-ВР передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 26 Закону № 280/97-ВР встановлена виключна компетенція сільських, селищних, міських рад. Пунктом 34 цієї норми передбачено, що питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Частиною першою статті 59 Закону № 280/97-ВР передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що органами місцевого самоврядування повинні діяти відповідно до закріпленої імперативної норми щодо розгляду земельних питань виключно на сесії ради. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов`язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб`єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування.

ОСОБА_1 звернулась до Тернопільської міської ради 14.12.2018 із заявою, у якій просила надати земельну ділянку площею 0,0250 га для обслуговування прийнятого до експлуатації майна «зупинка громадського транспорту з об`єктом торгівельно-побутового призначення» за адресою АДРЕСА_1 ), яка перебувала в оренді ОСОБА_1 .

Разом з тим, листом 11.01.2019 №40/08 заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Тернопільської міської ради повідомлено позивача про те, що у зв`язку з неподанням документів, зазначених в пункті 2 Інформаційної картки А-25-14, а саме: копії документу, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, копії витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, задовольнити її клопотання на даний час немає можливості.

Отже, Тернопільська міська рада не забезпечила належного розгляду звернення позивачки та не надала відповіді по суті звернення ОСОБА_1 , а тому відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо нерозгляду по суті звернення позивачки від 14.12.2018.

Що стосується обрання судами попередніх інстанцій способу захисту, а саме зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.12.2018 у відповідності до вимог законодавства України, слід зазначити таке.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій про те, що вирішення питання про яке просить позивач, в частині зобов`язання сесії Тернопільської міської ради прийняти рішення відповідно до вимог законодавства України, є передчасним, оскільки, як встановлено у справі, відповідач вперше не забезпечив належного розгляду звернення позивачки і у суду наразі немає підстав вважати, що відповідач може в подальшому створювати перешкоди у реалізації заявником ( ОСОБА_1 ) її права як добросовісного орендаря на першочергове укладання договору оренди землі для обслуговування прийнятого до експлуатації об`єкта.

У даному випадку суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про можливість зобов`язати відповідача повторно розглянути відповідне питання та прийняти за наслідками розгляду вмотивоване та обґрунтоване нормами законодавства рішення.

Доводи касаційної скарги не спростовуються правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи наведене, Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2021 залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В. Тацій

Судді : А.І. Рибачук

Т.Г. Стрелець