Справа № 340/2979/19
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2022-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 травня 2022 року м. Дніпросправа № 340/2979/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 року (суддя суду першої інстанції Брегей Р.І.) в адміністративній справі №340/2979/19, прийняту в м. Кропивницькому в порядку письмового провадження, за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

ВСТАНОВИВ:

18 травня 2022 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області № від 17.10.2019 року;

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС в Кіровоградській області № від 17.10.2019 року ;

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області № від 17.10.2019 року;

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС № від 17.10.2019 року.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що витрати на ремонт та утримання транспортних засобів є документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов`язаними із здійсненням господарської діяльності позивача з надання транспортних послуг. Висновки податкового органу, що автомобілі позивача є засобами подвійного призначення на думку позивача не відповідають дійсності.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасувало податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області від 17 жовтня 2019 року, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 29730,80 грн. та накладено штрафну санкцію в сумі 7432,70 грн., в частині грошового зобов`язання - 26000,76 грн. та штрафу - 6500,19 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області від 17 жовтня 2019 року, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на 356769,73 грн. та накладено штрафну санкцію в сумі 89192,43 грн., в частині грошового зобов`язання - 312009,29 грн. та штрафу - 78002,32 грн. В іншій частині вимог позову відмовлено у задоволенні.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що перевіркою правильності визнання витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходу встановлено заниження витрат за рахунок включення витрат на придбання та утримання засобів подвійного призначення (запасні частини та ремонт автотранспортних засобів) на загальну суму 1982053.80 грн., чим порушено вимоги п. 177.2 ст. 177, пп. 177.4.5, 177.4.6, п. 177.4 ст. 177 ПК України. На підставі виявлених порушень позивачу було правомірно нараховано податок на прибуток, ЄВ, військовий збір. Також, відповідачем встановлено факт не укладення позивачем договору на утилізацію автомобільних шин, у зв`язку з чим, правильно донараховано позивачу відповідний платіж.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку дослідженим судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 02.09.2019 року по 13.09.2019 року посадовими особами Головного управління ДФС у Кіровоградській області було проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за період діяльності з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року з метою контролю за дотриманням вимог податкового, валютного та іншого законодавства, а також законодавства про збір на облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 року по 31.12.21018 року, за наслідками якого складено акт від 20.09.2019 року №5/11-28-33-04/ НОМЕР_1 .

Документальною плановою виїзною перевіркою встановлено такі порушення ФОП ОСОБА_1 вимог податкового та іншого законодавства:

1. п. 177.2 ПК України, пп. 177.4.5, 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 ПК України в частині заниження суми податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на 29 730.80 грн., в т.ч. за 2017 рік - 12785.14 грн., за 2018 рік 16945.66 грн.;

2. пп. 1.1 - 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення» ПК України в частині заниження суми податкового зобов`язання по військовому збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 29730.80 грн., в т.ч. за 2017 рік - 12785.14 грн., за 2018 рік 16945.66 грн.

3. пп. 240.1.3 п. 240.1 ст. 240, пп. 242.1.3 п. 242.1 статті 242 ПК України в частині заниження суми податкового зобов`язання з екологічного податку на загальну суму 252.88 грн., в т.ч. за І квартал 2016 року на суму 47.68 грн., за ІІ квартал 2016 року на суму 8.30 грн., за ІІІ квартал 2016 року - 5.35 грн., за ІУ квартал 2016 року - 11.64 грн., І квартал 2017 року на суму 17.10 грн., за ІІ квартал 2017 року 15.97 грн., за ІІІ квартал 2017 року - 21.06 грн., за ІУ квартал 2017 року - 12.23 грн., за І квартал 2018 року - 17.02 грн., за ІІ квартал 2018 року 14.36 грн., за ІІ квартал 2018 року 24.99 грн., за ІУ квартал 2018 року 57.18 грн..

4. пп. 250.2.1 п. 250.2 статті 250 ПК України, в частині неподання звітності з екологічного податку з а І-ІУ квартали 2016 року, І-ІУ квартали 2017 року, ІІУ квартали 2018 року, у зв`язку з використанням у господарській діяльності ТМЦ, які мають відповідний клас небезпечно відходів.

На підставі висновків акту преревірки податковим органом прийнято податкові повідомлення -рішення:

№ від 17.10.2019 року, яким ФОП ОСОБА_1 донараховано суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб всього на суму 445962.16 грн., в тому числі за основним зобов`язанням 356769.73 грн., за штрафними фінансовими санкціями 89192.43 грн.

№ від 17.10.2019 року, яким ФОП ОСОБА_1 донараховано суму грошового зобов`язання з військового збору всього на 37163.50 грн., в тому числі за основним зобов`язанням 29730.80 грн., за штрафними санкціями - 7432.70 грн.

№ від 17.10.2019 року, яким на ФОП ОСОБА_1 накладено штрафні санкції на суму 2040 грн. за платежем надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах.

№ від 17.10.2019 року, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем надходження від розміщення відходів у спеціально відведених місцях чи на об`єктах всього на суму 316.10 грн.

Не погодившись з означеними податковими повідомленнями - рішеннями позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що не всі вантажні транспортні засоби позивача є засобами подвійного призначення, а лише один, відтак не всі витрати не підлягають включенню в дохід позивача.

Суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII, пункт 177.4 статті 177 ПК України доповнено, зокрема, підпунктами 177.4.5-177.4.6, згідно з якими не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Зазначені у цій статті підприємці мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат. При цьому амортизації підлягають: витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів; витрати на самостійне виготовлення основних засобів.

Не підлягають амортизації та повністю включаються до складу витрат звітного періоду витрати на: проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів; ліквідацію основних засобів (у частині залишкової вартості).

Не підлягають амортизації такі основні засоби подвійного призначення: земельні ділянки; об`єкти житлової нерухомості; легкові та вантажні автомобілі.

Системний аналіз наведених норм в контексті встановлених ході розгляду справи обставин, дає підстави для висновку, що не включаються до складу витрат підприємця витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, а саме: земельних ділянок, об`єктів житлової нерухомості, легкових та вантажних автомобілів.

Судовим розглядом встановлено, а позивачем не заперечується, що понесені ним витрати стосуються витрат на утримання вантажних автомобілів.

Отже, включаючи до складу своїх витрат у 2017 та 2018 році вартість запчастин, ремонтних робіт та витрат на утримання належних позивачу на праві власності та використовуваних у вказаному періоді в рамках основного виду підприємницької діяльності транспортних засобів, які є вантажними, ФОП ОСОБА_1 діяв всупереч вимог податкового законодавства.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд під час вирішення аналогічних правовідносин: постанова від 12.11.2019, справа №807/250/18, провадження К/9901/67317/18, постанова від 09.12.2020, справа №460/951/19, провадження №К/9901/34368/19.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим визначення відповідачем ФОП ОСОБА_1 грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб і похідного від нього грошового зобов`язання з військового збору.

Відтак підстави для скасування податкових повідомлень - рішень № від 17.10.2019 року, № від 17.10.2019 року є обґрунтованими та скасуванню в судовому порядку не підлягають.

Надаючи правову оцінку податковим повідомленням - рішенням № від 17.10.2019 року та № від 17.10.2019 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.57 пункту 14.1 статті 14 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) екологічний податок - загальнодержавний обов`язковий платіж, що справляється з фактичних обсягів викидів у атмосферне повітря, скидів у водні об`єкти забруднюючих речовин, розміщення відходів, фактичного обсягу радіоактивних відходів, що тимчасово зберігаються їх виробниками, фактичного обсягу утворених радіоактивних відходів та з фактичного обсягу радіоактивних відходів, накопичених до 1 квітня 2009 року.

Згідно з підпунктом 240.1.3 пункту 240.1 статті 240 Податкового кодексу України платниками екологічного податку є суб`єкти господарювання, юридичні особи, що не провадять господарську (підприємницьку) діяльність, бюджетні установи, громадські та інші підприємства, установи та організації, постійні представництва нерезидентів, включаючи тих, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, під час провадження діяльності яких на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони здійснюються розміщення відходів (крім розміщення окремих видів (класів) відходів як вторинної сировини, що розміщуються на власних територіях (об`єктах) суб`єктів господарювання).

За змістом підпункту 242.1.3 пункту 242.1 статті 242 Податкового кодексу об`єктом та базою оподаткування є обсяги та види (класи) розміщених відходів, крім обсягів та видів (класів) відходів як вторинної сировини, що розміщуються на власних територіях (об`єктах) суб`єктів господарювання.

Під час проведення перевірки відповідачем встановлено, що відповідно до поданих до перевірки первинних документів на придбання ТМЦ позивачем було придбано та використано автомобільні шини 91 штук, акумулятори 8 шт., олива (моторні масла) у кількості 1535 л., які відносяться до ІІ, ІІІ та ІУ класу небезпеки відходів.

При цьому, ФОП ОСОБА_1 до перевірки не надано дозвіл зі спеціалізованим підприємством, яке здійснює утилізацію відходів, а саме: використаних автомобільних шин, акумуляторів, оливи (машинних масел).

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 самостійно утилізовано або розміщено на власній території вказані небезпечні відходи, які виникли внаслідок його господарської діяльності.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, позивач є платником екологічного податку в силу закону.

Перевіркою питання своєчасності подання податкових декларацій екологічного податку ФОП ОСОБА_1 , встановлено факт неподання звіту за І-ІУ квартали 2016 року, І-ІУ квартали 2017 року, І-ІУ квартали 2018 року у зв`язку з використанням у господарській діяльності ТМЦ, які мають відповідний клас небезпечності відходів, також позивачем не сплачено екологічний податок за вказаний період.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що податковим органом правомірно ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем надходження від розміщення відходів у спеціально відведених місцях чи на об`єктах, а також обґрунтовано застосовано штрафні санкції за неподання декларацій екологічного податку.

Вищенаведене залишилось поза увагою суду першої інстанції, внаслідок чого суд дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для частково задоволення позовних вимог в даній справі.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області - задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 року в адміністративній справі №340/2979/19 - скасувати та прийняти нову постанову.

Відмовити в задоволенні позовних вимог фізичної особи - позивача ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного суду.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай