Справа № 480/14178/21
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд:
- визнати протиправними дії відповідача про відмову позивачці у виплаті матеріальної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати, яка не виплачена при звільненні;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити їй матеріальну допомогу у розмірі середньомісячної заробітної плати в сумі 9651,39 грн, яка не виплачена при звільненні.
Свої вимоги мотивує тим, що до 12 лютого 2020 року працювала на посаді головного спеціаліста відділу економічного розвитку і торгівлі Шосткинської районної державної адміністрації Сумської області.
Завою від 24.01.2020 позивачка просила відповідача надати їй частину щорічної основної оплачуємої відпустки за робочий рік з 29.12.2019 по 28.12.2020 тривалістю три дні з 28 по 30 січня 2020 року з виплатою матеріальної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати. В частині надання частини щорічної основної відпустки заява відповідачем була задоволена.
Наказом керівника апарату Шосткинської районної державної адміністрації № 13-К від 10.02.2020 позивачку було звільнено з посади з 11.02.2020 у зв`язку із скороченням штату працівників у відповідності до п.1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу".
При проведенні кінцевого розрахунку при звільненні відповідачем позивачці було виплачено компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткових відпусток, вихідну допомогу у розмірі середньомісячної заробітної плати, заробітну плату за 7 робочих днів, єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове держсоцстрахування. Однак, матеріальна грошова допомога у зв`язку із наданням щорічної основної відпустки у розмірі середньомісячної заробітної плати виплачена не була.
На заяву позивачки щодо проведення кінцевого розрахунку у вигляді виплати матеріальної грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати, відповідач повідомив позивачку про те, що грошова допомога у розмірі середньомісячної заробітної плати не виплачувалась у зв`язку із недостатністю кошторисний призначень на виплату заробітної плати.
Ухвалою суду від 28.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не надав, копію ухвали від 28.01.2022 та позовну заяву разом з додатками до неї отримано 26.05.2022.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно заяви ОСОБА_1 від 24.01.2020 та на підставі наказу Шосткинської районної державної адміністрації № 7 - ВІД від 28.01.2021 ОСОБА_1 надано частину щорічної основної оплачуваної відпустки за робочий рік з 29.12.2019 по 28.12.2020 тривалістю три дні з 28 по 30 січня 2020 року включно. В частині надання частини щорічної основної відпустки заява відповідачем була задоволена. Матеріальна грошова допомога у зв`язку із наданням щорічної основної відпустки у розмірі середньомісячної заробітної плати виплачена не була.
Наказом керівника апарату Шосткинської районної державної адміністрації № 13-К від 10.02.2020 позивачку було звільнено з посади головного спеціаліста відділу економічного розвитку і торгівлі Шосткинської районної державної адміністрації з 11.02.2020 у зв`язку із скороченням штату працівників у відповідності до п.1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу".
При проведенні кінцевого розрахунку при звільненні відповідачем позивачці було виплачено компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткових відпусток, вихідну допомогу у розмірі середньомісячної заробітної плати, заробітну плату за 7 робочих днів, єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державного соціального страхування.
Матеріальна грошова допомога у зв`язку із наданням щорічної основної відпустки у розмірі середньомісячної заробітної плати виплачена не була.
На заяву позивачки від 24.11.2020 щодо проведення кінцевого розрахунку у вигляді виплати матеріальної грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати, відповідач листом від 08.12.2020 № 114/Х повідомив її про те, що грошова допомога у розмірі середньомісячної заробітної плати не виплачувалась у зв`язку із недостатністю кошторисний призначень на виплату заробітної плати.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті заборгованості з грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати при звільненні, позивачка звернулася до суду з даним позовом.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ "Про державну службу".
Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Відповідно до вимог статті 57 Закону України "Про державну службу", державним службовцям надається щорічна основна оплачувана відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законом не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.
З наведених положень статті 57 Закону України "Про державну службу" вбачається, що підставою для виплати грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати під час отримання щорічної відпустки визначено саме факт отримання працівником такої щорічної основної відпустки за відповідний рік.
При цьому, така грошова допомога є гарантованою виплатою державному службовцю, що виплачується в порядку та у розмірі, встановленому Законом України "Про державну службу". Таке право декларовано державою, та держава через створювані нею органи несе обов`язок щодо своєчасної та повної виплати саме у розмірах, які нею ж визначені та закріплені в Законі.
До того ж, Закон України "Про державну службу" не висуває будь-яких додаткових умов отримання грошової допомоги, як-то звернення з відповідною заявою, або оформлення такого волевиявлення в іншій формі та не передбачає будь-якої свободи розсуду уповноваженої особи у питанні виплати грошової допомоги у випадку задоволення заяви державного службовця про надання щорічної основної оплачуваної відпустки.
Отже, державний службовець має право на виплату грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати, відповідно до ст. 57 Закону України "Про державну службу".
Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24.09.2020 у справі № 420/4230/19.
До того ж, суд зазначає, що Верховний Суд та ЄСПЛ у своїх рішеннях зауважували, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними. Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.
Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач, надаючи позивачці, наказом № 7-ВІД від 28.01.2020, щорічну основну відпустку, не мав повноважень щодо позбавлення позивачки права на отримання грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Шосткинської районної державної адміністрації Сумської області про стягнення матеріальної допомоги задовольнити.
Визнати протиправними дії Шосткинської районної державної адміністрації Сумської області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті матеріальної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати, яка не виплачена при звільненні.
Зобов`язати Шосткинську районну державну адміністрацію Сумської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу у розмірі середньомісячної заробітної плати в сумі 9651,39 грн, яка не виплачена при звільненні.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал