Справа № 400/12154/21
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2022-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2022 р. № 400/12154/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Марич Є. В. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки ( Миколаївська область), пр-т Перемоги, 14,Київ,01135, вул. Космонавтів, 61,Миколаїв,54056

про:визнання протиправною та скасування постанови від 18.11.2021 року № 306764,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу у сумі 17000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірна постанова є протиправною, оскільки на час перевірки у водія була наявна картка водія, яка була надана співробітникам позивача, в ній лише був відсутній запис саме дня перевірки, оскільки він заповнюється в кінці дня.

Ухвалою від 07.12.2021 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки під час переваірки було встановлено надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких міститься в ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон № 2344), а саме: відсутня книга водія.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

02.10.2021 р. відповідачем проведено перевірку транспортного засобу IVECO державний номер НОМЕР_1 , за результатами якої встановлено надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких міститься в ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме відсутня на момент перевірки індивідуально-контрольна картка водія.

Відповідачем складено акт №311398 від 02.10.2021 р., на підставі якого в подальшому прийнято постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу у сумі 17000 грн.

Позивач вважає спірну постанову протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір, суд враховує, що відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року № 2344-III (далі Закон № 2344-III).

Статтею 3 Закону № 2344-ІІІ визначено, що цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами-суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Частиною 1 статті 5 Закону № 2344-ІІІ визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Статтею 1 Закону № 2344-III визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

В силу статті 34 Закону № 2344-III, автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Частиною 11 статті 6 Закону №2344 передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Відповідно до статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Частиною другою статті 40 Закону №2344-III визначено, що водій автобуса зобов`язаний, зокрема: виконувати правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту загального користування і технічної експлуатації автобуса; мати з собою і пред`являти для перевірки уповноваженим посадовим особам документи, передбачені законодавством.

Приписами частини другої статті 48 Закону № 2344-ІІІ визначені документи для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, а саме: для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно з статтею 18 Закону № 2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Згідно з пунктом 1.2 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07 червня 2010 року № 340 (далі - Положення № 340), це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Відповідно до пункту 1.3 Положення № 340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Пунктами 6.1 та 6.3 Положення № 340 встановлено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Із системного аналізу наведених положень нормативно-правового акту вбачається, що ТЗ, що здійснюють перевезення повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами, а водій, який керує таким ТЗ, у разі відсутності тахографа повинен вести індивідуальну контрольну книжку водія.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 19 березня 2020 року у справі №823/1199/17, від 04 липня 2019 року у справі №823/328/17.

Відповідно до даного акту встановлено, що під час надання послуг з перевезення пасажирів у водія не оформлена індивідуальна контрольна книжка водія.

При цьому, і позивачем і відповідачем надано копію індивідуальної книги водія, що підтверджує надання водієм книги водія під час перевірки. Судом встановлено, що в ній лише відсутній єдиний запис в день перевірки, що було пояснено позивачем заповнення її в кінці дня.

В свою чергу, відповідальність передбачена ст. 60 Закону 2344 у разі відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону.

Таким чином, в ході розгляду справи судом встановлено та підтверджено належними доказами, що на момент перевірки у водія була наявна індивідуальна контрольна книжка водія і вона була пред`явлена співробітникам відповідача.

Згідно ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем по справі не було доведено належними доказами факту вчинення позивачем порушення за яке передбачена відповідальність абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", та відповідно не доведено правомірність складання оскаржуваних постанов про застосування до адміністративно-господарського штрафу, отже позов підлягає задоволенню.

З урахування задоволення позовних вимог, на підставі ч. 1 ст. 139 КАС України, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 908 грн.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_2 ) до Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки ( Миколаївська область) (пр-т Перемоги, 14,Київ,015) задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укратрансбезпеки від 18.11.2021 року № 306764 про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 адміністративно - господарського штрафу у сумі 17000 грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки ( Миколаївська область) (пр-т Перемоги, 14,Київ,015) на користь фізичної особи - підприємя ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 908 грн.

4. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Є. В. Марич