Справа № 260/7870/21
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2022-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 червня 2022 року м. Ужгород№ 260/7870/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Дору Ю.Ю., за участю

секретаря судового засідання Завидняк А.В.,

представника позивача Олійник Р.Б.;

представника відповідача Палій М.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Господарського товариства у формі товариства з обмеженою відповідальністю завод "Флекстронікс ТзОВ" до Західного міжрегіонального управління державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Господарське товариство у формі товариства з обмеженою відповідальністю завод "Флекстронікс ТзОВ" (далі позивач, ТОВ "Флекстронікс ТзОВ") звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Західного міжрегіонального управління державної податкової служби по роботі з великими платниками податків , яким просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків «В4» № 265/33-00-50-08 від 10.09.2021 р.; стягнути на користь позивача судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що Західним міжрегіональним управління ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі направлень № 159/33-00-50-08 та № 160/33-00-50-08 від 02.08.2021 р. та наказу № 86 від 21.07.2021 р. проведено документальну позапланову виїзну перевірку Господарського товариства у формі товариства з обмеженою відповідальністю Завод «Флекстронікс ТзОВ» з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з податку на додану вартість за травень 2021 року, за результатами якої складено Акт перевірки № 331/33-00-50- 08/32221224 від 19.08.2021 р. Актом перевірки встановлено порушення позивачем податкового законодавства, а саме п. 198.5 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 абз. «в», п. 200.1 ст. 200 ПК України, оскільки Господарським товариством у формі товариства з обмеженою відповідальністю Завод «Флекстронікс ТзОВ» нібито занижено податкові зобов`язання, що призвело до завищення показника у рядку 19 «Від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 17 - рядок 9 декларації) (позитивне значення), та відповідно у рядку 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового періоду)» податкової декларації з ПДВ за період травень 2021 року на суму 78 739,04 грн. На підставі вищезазначеного акту перевірки, відповідачем було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми «В4» № 265/33-00-50-08 від 10.09.2021 p., яким Заводу «Флекстронікс ТзОВ» зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість на 78 739,04 грн. Позивач вказує, що 22.08.2012 року між Заводом «Флекстронікс ТзОВ» та Flextronics International Kft. було укладено договір № 220812-ТА-02 «Про тимчасове ввезення» (зі змінами від 15.04.2013 p., від 01.07.2013 р. та 29.01.2020 р. В той же час, згідно Додаткової угоди про передачу бізнесу від 18.05.2020 року до Договору про тимчасове ввезення № 220812-ТА-02, Flextronics International Kft. (первісний Постачальник) відступає, a Flextronics ODM Luxembourg S.A. (новий Постачальник) приймає на себе всі права та обов`язки (включаючи ті, які вже існують на дату переуступки за договором), що належать первісному Постачальнику, та відповідно, стає «Постачальником» за Договором № 220812-ТА-02, укладеним 22.08.2012 року між первісним Замовником та Виконавцем. Відповідно до п. 1.1. договору, Постачальник з метою забезпечення належного виконання свого обов`язку передбаченого пунктом 2.4 № ZED-2012-14-DC від 22.08.2012 року, Nq ZED-2011-01-DC від 01.08.2011 року та № ZED-2012-17-DC від 10.01.2013 року (далі - «Основні договори») передає Товариству (Отримувач) спеціальні інструменти та приладдя для тестування, вимірювання, контролю і перевірки готових виробів, які ввозяться в рамках виробничої операції на безоплатній основі та без переходу права власності з метою здійснення контролю якості готових виробів, які виготовляються Отримувачем. В той же час, в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні форми «В4» № 265/33-00-50-08 від 10.09.2021 р. зазначається, що позивачем занижено податкові зобов`язання, у зв`язку із вивезенням спеціальних інструментів та приладдя для тестування, вимірювання, контролю і перевірки готових виробів швидше заявленого строку перебування на митній території України, які фактично не перебували визначений строк на митній території України та не використовувалися у господарській діяльності платника. Однак, відповідачем свідомо ігноруються наступні обставини, які безпосередньо вказують на невірність такого висновку. Позивач вказує, що податковим органом не враховано, що норма п. 198.5 ст.198 ПК України передбачає обов`язок платника податку визначити податкові зобов`язання у випадку, якщо придбані товари призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. Тобто, для встановлення порушення вказаної правової норми податковий орган повинен був встановити, що ввезені вироби або першопочатково були призначені для негосподарських операцій (вказана обставина відсутня), або фактично використовувались платником у негосподарських операціях (таких обставин податковим органом також не встановлено).Зазначає, що висновок контролюючого, що спеціальні інструменти та приладдя для тестування, вимірювання, контролю і перевірки готових виробів, що були ввезені в режимі реекспорту фактично не перебували визначений строк на митній території України та не могли використовуватись в господарській діяльності платника ґрунтується на неправильному трактуванні положень чинного податкового законодавства, оскільки норма п. 198.5 ст.198 ПК України передбачає нарахування податкових зобов`язань у разі якщо обладнання призначається для їх використання або починають використовуватися саме в операціях, що не є господарською діяльністю позивача. Зауважує, що операцією, що не є господарською діяльністю платника податків є активна дія або подія, яка не викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. В свою чергу вивезення інструментів/приладів/тестерів та прес - форм, швидше заявленого строку перебування на митній території України, відбуваються виключно в рамках господарської діяльності позивача згідно виробничих планів та безпосередньо викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі позивача. Просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків «В4» № 265/33-00-50-08 від 10.09.2021 р.

Ухвалою суду від 23 грудня 2021 року відкрито провадження та призначено адміністративну справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відповідачем 31 січня 2022 року подано відзив на позов, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначив, що перевіркою встановлено вивезення товарів, швидше заявленого строку перебування на митній території України по яких суми ПДВ було нараховано за кожний повний або неповний календарний місяць заявленого строку перебування на митній території України та включено до складу податкового кредиту у відповідних звітних періодах у повному обсязі. Зауважує, що спеціальні інструменти та приладдя для тестування, вимірювання, контролю і перевірки готових виробів, що були вивезені в режимі реекспорту фактично не перебували визначений строк на митній території України та не могли використовуватись в господарській діяльності платника. Зазначає, що Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з ВПП, вважає позовну заяву Господарське товариство у формі ТзОВ Завод «Флекстронікс» безпідставною та просить суд залишити її без задоволення.

Ухвалою суду від 01 лютого 2022 року закрито підготовче провадження і призначено справу до розгляду.

Розгляд справи неодноразово відкладався з об`єктивних причин, зокрема у зв`язку з наказами голови Закарпатського окружного адміністративного суду «Про організацію роботи суду», у зв`язку з посиленням захворюваності на COVID-19 в області та введенням воєнного стану на території України.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, з мотивів, викладених у відзиві. Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що Західним міжрегіональним управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі по тексту - відповідач) на підставі направлень № 159/33-00-50-08 та № 160/33-00-50-08 від 02.08.2021 р. та наказу № 86 від 21.07.2021 р. проведено документальну позапланову виїзну перевірку Господарського товариства у формі товариства з обмеженою відповідальністю Завод «Флекстронікс ТзОВ» (далі по тексту - позивач) з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з податку на додану вартість за травень 2021 року, за результатами якої складено Акт перевірки № 331/33-00-50- 08/32221224 від 19.08.2021 р. (далі по тексту - акт перевірки/копія додається)

Актом перевірки встановлено порушення позивачем податкового законодавства, а саме п. 198.5 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 абз. «в», п. 200.1 ст. 200 ПК України, оскільки Господарським товариством у формі товариства з обмеженою відповідальністю Завод «Флекстронікс ТзОВ» нібито занижено податкові зобов`язання, що призвело до завищення показника у рядку 19 «Від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 17 - рядок 9 декларації) (позитивне значення), та відповідно у рядку 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового періоду)» податкової декларації з ПДВ за період травень 2021 року на суму 78 739,04 грн.

На підставі вищезазначеного акту перевірки, відповідачем було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми «В4» № 265/33-00-50-08 від 10.09.2021 p., яким Заводу «Флекстронікс ТзОВ» зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість на 78 739,04 грн.

Позивач з 15 травня 2003 року є платником податку на додану вартість, що підтверджується відомостями із державного реєстру платників ПДВ .

Так, у податковій декларації позивача з податку на додану вартість за травень 2021 року № від 22.06.2021 р. (копія додається) визначено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та "сумою податкового. кредиту поточного звітного періоду в сумі 39 993 307,00 грн. рядок- 19 Декларації), зокрема, шляхом включення до податкового кредиту від`ємного значення попередніх періодів (рядок 16) у тому числі й щодо сум податку, які були включені платником до складу податкового кредиту у зв`язку із умовним частковим! звільненням від оподаткування при ввезені товарів у митному режимі тимчасового ввезення.

22.08.2012 року між Заводом «Флекстронікс ТзОВ» та Flextronics International Kft. було укладено договір № 220812-ТА-02 «Про тимчасове ввезення» (зі змінами від 15.04.2013 p., від 01.07.2013 р. та 29.01.2020 р. /копія додається).

В той же час, згідно Додаткової угоди про передачу бізнесу від 18.05.2020 року до Договору про тимчасове ввезення № 220812-ТА-02, Flextronics International Kft. (первісний Постачальник) відступає, a Flextronics ODM Luxembourg S.A. (новий Постачальник) приймає на себе всі права та обов`язки (включаючи ті, які вже існують на дату переуступки за договором), що належать первісному Постачальнику, та відповідно, стає «Постачальником» за Договором № 220812-ТА-02, укладеним 22.08.2012 року між первісним Замовником та Виконавцем.

Згідно з п. 1.1 Договору Постачальник з метою забезпечення належного виконання свого обов`язку передбаченого пунктом 2.4 № ZED-2012-14-DC від 22.08.2012 року, № ZED-2011-01-DC від 01.08.2011 року та № ZED-2012-17-DC від 10.01.2013 року (далі - Основні договори) передає ТОВ Флекстронікс спеціальні інструменти та приладдя для тестування, вимірювання, контролю і перевірки готових виробів, які ввозяться в рамках виробничої операції на безоплатній основі та без переходу права власності з метою здійснення контролю якості готових виробів, які виготовляються Отримувачем.

Отримувач зобов`язується прийняти товари та, за першої вимоги постачальника або після проведення вимірювальних та контрольно тестових операцій, повернути їх Постачальнику (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 1.6. цього договору товари надаються Постачальником Отримувачу виключно в рамках та з метою забезпечення належного виконання Сторонами Основних Договорів.

Суд звертає увагу на те, що в Акті перевірки № 331/33-00-50- 08/32221224 від 19.08.2021 р встановлено порушення позивачем податкового законодавства, а саме п. 198.5 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 абз. «в», п. 200.1 ст. 200 ПК України, оскільки Господарським товариством у формі товариства з обмеженою відповідальністю Завод «Флекстронікс ТзОВ» нібито занижено податкові зобов`язання, що призвело до завищення показника у рядку 19 «Від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 17 - рядок 9 декларації) (позитивне значення), та відповідно у рядку 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового періоду)» податкової декларації з ПДВ за період травень 2021 року на суму 78 739,04 грн.

Суд зазначає, що норми п. 198.5 ст. 198 ПК України не встановлюють обов`язок платника податку нараховувати податкові зобов`язання за товарами/послугами, ввезеними на митну територію України, на безоплатній основі, оскільки відповідно до пункту 189.1 статті 189 ПК України, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за товарами/послугами визначається виходячи з вартості їх придбання.

Норма п. 198.5 ст. 198 ПК України імперативно встановлює обов`язок платника податків нарахувати податкові зобов`язання у визначених випадках виключно за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість За товарами, ввезеними на митну територію України, отриманими на безоплатній основі вказана правова норма таких обов`язків не передбачає.

При ввезенні вищевказаних інструментів/приладів/тестерів та прес-форм у відповідності до п. 206.7 ст. 206 ПК України застосовується умовне часткове звільнення від оподаткування за умови дотримання вимог та обмежень, встановлених главою 18 Митного кодексу України.

В оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні форми «В4» № 265/33-00-50-08 від 10.09.2021 р. зазначено, що позивачем занижено податкові зобов`язання, у зв`язку із вивезенням пристрою для калібрації машини автоматичного оптичного контролю та приладдя для тестування, вимірювання, контролю і перевірки готових виробів швидше заявленого строку перебування на митній території України, які фактично не перебували визначений строк на митній території України та не використовувався у господарській діяльності платника.

З матеріалів справи слідує, що у податковій декларації позивача з податку на додану вартість за травень 2021 року № від 22.06.2021 р. визначено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та "сумою податкового. кредиту поточного звітного періоду в сумі 39 993 307,00 грн. рядок- 19 Декларації), зокрема, шляхом включення до податкового кредиту від`ємного значення попередніх періодів (рядок 16) у тому числі й щодо сум податку, які були включені платником до складу податкового кредиту у зв`язку із умовним частковим звільненням від оподаткування при ввезені товарів у митному режимі тимчасового ввезення.

З акту документальної позапланової виїзної перевірки № 331/33-00-50- 08/32221224 від 19.08.2021 р встановлено вивезення товарів, швидше заявленого строку перебування на митній території України, по яких суми ПДВ було нараховано за кожний повний або неповний календарний місяць заявленого строку перебування на митній території України та включено до складу податкового кредиту у відповідних звітних періодах в повному обсязі.

Перелік вказаних товарно-матеріальних цінностей, дати ввезення товару, із зазначенням сум ПДВ відображено в акті перевірки.

Суд зазначає, що податкові зобов`язання з ПДВ відповідно до п. 198.5 статті 198 ПКУ нараховуються платником податку у випадку, якщо придбані/споруджені товари/послуги, необоротні активи призначаються для використання або починають використовуватися в неоподатковуваних операціях або в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Для встановлення порушення вказаної правової норми податковий орган повинен встановити, що ввезені вироби або першопочатково були призначені для негосподарських операцій (вказана обставина відсутня), або фактично використовувались платником у негосподарських операціях (таких обставин податковим органом також не встановлено).

Згідно із ст. 1 Закон України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі Закон № 996-XIV) первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підпунктом 14.1.36 п.14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до ст. 1 Закону № 996-XIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Фактично використання продукції (робіт, послуг) у господарській чи негосподарській діяльності є дією платника податків на підставі правочину.

Аналізуючи наведені норми, суд зазначає, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Отже, господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції.

Суд вказує, що вивезення пристрою для калібрації машини автоматичного оптичного контролю та тестерів та прес-форм до закінчення заявленого строку перебування на митній території України відбувалось виключно в рамках господарської діяльності позивача згідно з умовами Основних договорів і виробничих планів та безпосередньо викликало зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі позивача.

Скорочення прогнозованого терміну тимчасового ввезення обладнання не породжує застосованих в акті перевірки податкових наслідків, оскільки норма п.п. 206.7.2 ст. 206 ПК України визначає, що сплачені у відповідному режимі суми податку включаються платником до складу податкового кредиту у звітному (податковому періоді), в якому було сплачено податок. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 16 МК України сума митних платежів, сплачена на підставі умовного часткового звільнення від оподаткування митними платежами, поверненню не підлягає, тобто вивезення обладнання раніше запланованого терміну не тягне за собою зменшення податкових зобов`язань.

Таким чином, суд зазначає, що в акті перевірки контролюючим органом зроблено помилковий висновок про невикористання у господарській діяльності вивезеного обладнання протягом строку на який воно ввозилось, оскільки згідно з п. 1.2. Договору вказане обладнання було повернуте Постачальнику після проведення вимірювальних та контрольно-тестових операцій.

Враховуючи те, що ввезені вироби фактично використовувались позивачем у господарських операціях протягом всього періоду їх перебування на митній території України, а їх вивезення здійснювалось безпосередньо у рамках господарської діяльності позивача, у відповідача були відсутні підстави для нарахування податкових зобов`язань відповідно до п. 198.5 ст. 198 ПК України.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що з огляду на узгодженість приписів ст. 206 ПК України та ст. 86 МК України, вказана операція по вивезенню обладнання з митної території України (реекспорту) є такою, яка звільняється від оподаткування та не охоплюється змістом підпункту б п. 198.5 ст. 198 ПК України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у даному випадку норма п. 198.5 ст. 198 ПК України не застосовується до спірних правовідносин, тому податкове повідомлення-рішення «В4» № 265/33-00-50-08 від 10.09.2021 р. є протиправним і підлягає скасуванню.

Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Поряд з тим, частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Таким чином, у відповідності до ст. 139 КАС України необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 2270,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Західного міжрегіонального управління державної податкової служби по роботі з великими платниками податків.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Господарського товариства у формі товариства з обмеженою відповідальністю завод "Флекстронікс ТзОВ" (вул. Берегівська-бічна, буд. 4,м. Мукачево, Мукачівський район, Закарпатська область,89600, ) до Західного міжрегіонального управління державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (вул. Стрийська, буд. 35,м. Львів,79026, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків «В4» № 265/33-00-50-08 від 10.09.2021 р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Західного міжрегіонального управління державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (вул. Стрийська, буд. 35,м. Львів,79026, ) на користь Господарського товариства у формі товариства з обмеженою відповідальністю завод "Флекстронікс ТзОВ" (вул. Берегівська-бічна, буд. 4,м. Мукачево, Мукачівський район, Закарпатська область,89600, ) понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 07 червня 2022 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Рішення суду у повному обсязі було складено 17 червня 2022 року

СуддяЮ.Ю.Дору