Справа № 9901/20/22
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

15 червня 2022 року

Київ

справа №9901/20/22

адміністративне провадження № П/990/20/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

головуючого судді Смоковича М. І.,

суддів: Єресько Л. О., Калашнікової О. В., Кашпур О. В., Соколова В. М.,

розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Президента України Зеленського В. О. про визнання бездіяльності протиправною та

в с т а н о в и в:

1. У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовною заявою до Президента України Зеленського В. О. про визнання протиправною бездіяльності Президента України, яка полягає у неналежному розгляді заяв та скарг.

У позовній заяві позивач зазначила про неналежний розгляд її звернень від 03 квітня 2020 року, від 11 лютого 2021 року (два звернення), від 25 лютого 2021 року, від 21 липня 2021 року, 19 серпня 2021 року, від 23 серпня 2021 року, від 22 вересня 2021 року, від 11 жовтня 2021 року, від 02 грудня 2021 року, від 22 грудня 2021 року, від 25 грудня 2021 року.

На ці звернення, зі слів позивачки, вона отримала відповіді, які вона вважає «відписками», від Офісу Президента України, а саме: від 25 лютого 2021 року № 22/009072-03, від 11 березня 2021 року № 22/11887-03, від 10 червня 2021 року № 22/028537-03, від 29 липня 2021 року № 22/035455-03, від 30 серпня 2021 року № 22/039151-03, від 01 вересня 2021 року № 22/039325-03, від 30 вересня 2021 року № 22/043511-03, від 20 жовтня 2021 року № 22/046477-03, від 09 грудня 2021 року № 22/061750-03, від 30 грудня 2021 року № 22/069869-03, від 06 січня 2022 року № 22/001202-03.

До позовної заяви її авторка долучила копії своїх звернень до відповідача і отриманих від нього відповідей, які, як можна зрозуміти зі змісту позовної заяви, спричинилися до звернення з цим позовом до суду.

Пояснила, що звертаючись неодноразово зі скаргами і заявами до Президента України Зеленського В. О. , сподівалася отримати безпосередньо (особисто) від адресата своїх звернень відповідей по суті порушених у них питань і вимог. Але, з погляду позивачки, Президент України Зеленський В. О. їх не розглянув належним чином, обмежившись «відписками» (про направлення звернень за належністю до інших державних органів), а деякі звернення взагалі залишилися без реагування.

Зі змісту позовної заяви можна зрозуміти також, що бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду її звернень, а також неправомірні дії/рішення інших органів державної влади, надто Волинської обласної державної адміністрації, щодо яких подавалися скарги/звернення, позивачка пов`язує з дискримінацією її як польки за національністю і громадянки Республіка Польща.

2. Ухвалою від 22 лютого 2022 року Верховний Суд повернув позовну заяву в частині оскарження бездіяльності відповідача щодо розгляду звернень від 03 квітня 2020 року, від 11 лютого 2021 року, від 25 лютого 2021 року та від 03 червня 2021 року (його до позовної заяви не долучено, але водночас зазначено про лист (відповідь) Офісу Президента України щодо розгляду цього звернення від 10 червня 2021 року № 22/028537-03).

Щодо решти перелічених вище звернень і результатів їхнього розгляду, то ухвалою від 22 лютого 2022 року Верховний Суд відкрив провадження у справі і вирішив розглядати її у порядку письмового провадження.

3. Копію зазначеної ухвали відповідач своєчасно не отримав. 24 лютого 2022 року росія розпочала повномасштабну військову агресію проти України, яка триває дотепер. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 (затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX) в Україні введено воєнний стан. Надалі до цього Указу вносилися зміни згідно з Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX. Востаннє Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» (затвердженого Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ) строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб (до 23 серпня 2022 року).

Як відомо, Київська область й місто Київ зокрема до кінця березня 2022 року були територією активних бойових дій.

З уваги на реалії сьогодення, строки розгляду адміністративних справ наразі не завжди можуть дотримуватися. Однаковою мірою це стосується й учасників справи, які через особливі умови і режим роботи як суду, так і інших державних органів (зумовлені воєнним станом) не завжди мають змогу своєчасно виконати покладені на них обов`язки, зокрема щодо подання заяв по суті спору.

Копію ухвали й доданих до неї документів суд направив відповідачу засобами електронного зв`язку на початку травня 2022 року, відтак наприкінці цього місяця отримав відзив по суті спору й взяв його до уваги.

Відзив Президента України на позов суд отримав 31 березня 2022 року. Відповіді на цей відзив до суду не надійшло.

У період з 06 по 13 червня 2022 року двоє суддів, які входять до складу колегії суддів, визначеної для розгляду цієї справи, були у відпустці, тому розгляд цієї справи відбувся після того, як відновився склад суду.

4. У відзиві зазначено, що звернення позивачки - зважаючи на порушені в них питання - було надіслано тим органам, до компетенції яких віднесено їх розгляд.

Щодо аргументів про особистий розгляд звернень Президентом України, то з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року у справі № 7-рп/2003, від 07 квітня 2004 року у справі № 9-рп/2004 та 16 травня 2007 року у справі № 1-рп/2007, автор відзиву наголосив, що повноваження Президента України визначаються виключно Конституцією України. Законодавчі акти не можуть покладати додаткових прав чи обов`язків на Президента України, крім тих, що передбачені Конституцією України.

Додав також, що аналогічну позицію відображено й у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 9901/174/21, у якій, з-поміж іншого, зазначено, що при реалізації громадянами України свого права на участь в управлінні державними і громадськими справами в усіх передбачених законом формах - пропозиціях, заявах і скаргах Президент України діє як через свій допоміжний орган - Офіс Президента України, так і безпосередньо через Керівника Офісу Президента України.

Відповідач зазначив, що відповідно до підпункту 22 пункту 4 Положення про Офіс Президента України, затвердженого Указом Президента України від 25 червня 2019 року № 436, Офіс, зокрема, організовує розгляд звернень громадян, які звертаються до Президента України, що й було зроблено зі зверненнями позивачки.

Позаяк заявниця протягом 2021 року зверталася до Президента України з питань, розгляд і вирішення яких не віднесено до повноважень Глави держави, її звернення на підставі частини третьої статті 7 Закону України від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон № 393/96-ВР), Офіс Президента України скерував для розгляду за належністю до інших органів державної влади, крім звернення від 21 липня 2021 року, яке повернули заявниці на підставі вимог закону з відповідними роз`ясненнями.

Водночас додав, що копій звернень ОСОБА_1 для зберігання в Офісі Президента України не виготовляли, тому, за текстом відзиву, аналіз змісту її звернень для підготовки відзиву на позов здійснено на основі копій, які надала заявниця. Між тим, як повідомив автор відзиву, текст копій листів Офісу Президента України, доданих до позову, збігається з текстами відповідних листів, які є в автоматизованій системі діловодства за зверненнями громадян Офісу Президента України.

Отож, у такий спосіб автор відзиву надав усю наявну інформацію з приводу суті звернень позивачки від 21 липня 2021 року, від 19 серпня 2021 року, від 23 серпня 2021 року, 22 вересня 2021 року, від 11 жовтня 2021 року, від 02 грудня 2021 року, від 22 грудня 2021 року, від 25 грудня 2021 року та адресатів, яким їх направлено на розгляд за належністю. У підсумку зазначив, що порушень з боку відповідача не було.

5. Зважаючи на повідомлені відповідачем обставини колегія суддів вважає за можливе розглянути справу на основі наявних у справі доказів у порядку письмового провадження.

Колегія суддів дослідила матеріали справи та встановила обставини, які стисло можна викласти так.

ОСОБА_1 проживає у с. Війниця, Володимир-Волинського району Волинської області. Позивачка є громадянкою Республіки Польща та має тимчасову посвідку на постійне проживання.

ОСОБА_1 неодноразово зверталася до Президента України Зеленського В. О. зі скаргами і повідомленнями, у яких зазначила про порушення прав її та члена її сім`ї, а також про утиски з боку представників органів місцевої влади і правоохоронних органів, мотивовані, на її думку, тим, що вона і її син є поляками за національністю. Позивачка неодноразово наголошувала на тому, що посадовці органів місцевої влади перешкоджають їй (її сім`ї) працювати, безпідставно нараховуючи податкові зобов`язання, погрожують, лякають, що свідчить також про існування загрози життю її та її сина.

5.1. Зокрема, звернення позивачки до Президента України від 21 липня 2021 року (зазареєстроване 28 липня 2021 року, реєстр. № 22/035455-03) стосувалося дій і бездіяльності Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - Уповноважений ВР).

У цьому зверненні позивачка висловилася стосовно того, яким чином Уповноважений ВР розглянув її скаргу від 03 квітня 2021 року, яка стосувалася порушення працівниками органу державної податкової служби (у Волинській області) вимог податкового законодавства. Зазначила, що відповідь Уповноваженого ВР від 07 липня 2021 року № 19321.4/В-9834.3/21/24.5, яка, як зауважила заявниця, надійшла з порученням встановленого строку розгляду, доволі формалізована й поверхова; в ній не зазначено які саме заходи вжито стосовно працівників податкового органу у зв`язку з їхніми неправомірними діями й не надано доказів цього; у критичній формі висловила свою думку з приводу «вжитих заходів» (про створення комісії згідно з наказом ГУ ДПС у Волинській області від 09 червня 2021 року № 1729) й висловила думку, що такий результат розгляду її (позивачки) звернення свідчить про її дискримінацію за ознакою національності.

Тож у цій своїй скарзі до Президента України просила: «порушити питання щодо притягнення Уповноваженого ВР до передбаченої чинним законодавством України відповідальності за порушення вимог Закону України «Про звернення громадян»; вжити заходів щодо усунення формалізму у відповідях на звернення громадян та зобов`язати вирішувати порушені у зверненнях питання, а не давати банальні відписки на них; зобов`язати Уповноваженого ВР належним чином розглянути звернення від 03 червня 2021 року та вжити всіх необхідних та дієвих заходів за фактами, викладеними у скарзі».

У відповідь Офіс Президента України листом від 29 липня 2021 року № 22/035455-03 повідомив, з посиланням на статті 4, 20 Закону України від 23 грудня 1997 року № 776/97-ВР «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» (далі - Закон № 776/97-ВР), статтю 16 Закону № 393/96-ВР, про те, що глава держави не може втручатися у діяльність Уповноваженого ВР., тож не може вирішувати порушені у зверненні питання. Водночас зазначено, що в разі незгоди з рішеннями чи діями останнього, позивачка має право оскаржити їх в судовому порядку.

5.2. У скарзі від 19 серпня 2021 року, адресованій Президенту України (зареєстроване 28 серпня 2021 року, реєстр. №22/039151-03), позивачка зазначила про насильницький напад на її сина ОСОБА_3 , який стався ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Локачі. За текстом цього звернення, згаданий напад зумовлений приналежністю її родини до польської національності і є ще одним проявом того, як їх дискримінують за цією ознакою. Позивачка зазначила також, що правоохоронні органи ніяким чином не відреагували на їхні виклики і позивачка висловила побоювання, що докази нападу на її сина можуть зникнути. Водночас зазначила про те, що неодноразово зверталася до відповідача з приводу того, що посадові особи Волинської області коять безчинства, погрожують її родині, керуючись при цьому корисливими мотивами, тоді як Президент України ніяким чином не реагує на все це. Вважає, що таким чином відповідач «покриває» неправомірні дії цих посадовців і дозволяє їм продовжувати отримувати «вигоду» від перебування на своїх посадах. Наголосила, що її сім`ї загрожує небезпека і якщо раптом щось трапиться, то Президент України, з її слів, буде теж відповідальним за це.

Зазначене звернення Офіс Президента України відправив за належністю до Волинської обласної прокуратури, про що листом (підписаний завідувачем відділу-приймальні Президента України О. Сивобород) від 30 серпня 2021 року № 22/039151-03 повідомлено ОСОБА_1 .

5.3. Скарга від 23 серпня 2021 року (зареєстрована 31 серпня 2021 року, реєстр. № 22/039325-03) стосувалася дій та бездіяльності Уповноваженого ВР та голови Волинської державної адміністрації.

В ній її авторка теж зазначила про формальний характер відповіді (Уповноваженого ВР) на її звернення, у зв`язку з чим вважала, що Президент України, який, за текстом звернення, призначив Уповноваженого ВР, є відповідальним за його діяльність, однак «покриває» цю посадову особу, дозволяючи їй перебувати на посаді й не виконувати як слід свої повноваження.

У зверненні його авторка висловила також свої міркування й припущення з приводу того, чому Президент України так чинить. Зазначила також про діяльність голови Волинської обласної державної адміністрації, яка на її думку, є злочинною. Зауважила, що вона і її сім`я піддаються дискримінації за національною ознакою (у чому саме полягає дискримінація не зазначено) і що їхньому життю і здоров`ю загрожує небезпека (як можна зрозуміти, це зумовлено погрозами спалити господарство і родину заявниці, що надходили, як стверджує ОСОБА_1 , від посадових осіб сільської ради).

Відтак позивачка просила Президента України забезпечити охорону її родини представниками поліції та притягнути винних осіб, якими вона вважає голову Волинської обласної державної адміністрації і Уповноваженого ВР, до відповідальності, адже вони, попри неодноразові її звернення, не реагують на цю ситуацію належним чином.

Листом від 01 вересня 2021 року № 22/039325-03 (за підписом завідувача відділу С. Остафійчук) Офіс Президента України повідомив про те, що оскаржувати дії Уповноваженого ВР, у випадку незгоди з його діями, рішеннями чи бездіяльністю, можна у судовому порядку. Глава держави не може втручатися у його діяльність. Цю позицію, як і попереднього разу, обґрунтовано посиланням на статті 4, 20 Закону № 776/97-ВР і статтю 16 Закону № 393/96-ВР. З приводу решти порушених у зверненні питань, то їх, як зазначено в листі, відправлено для розгляду за належністю до Волинської обласної прокуратури.

5.4. Скарга ОСОБА_1 від 22 вересня 2021 року (зареєстрована 29 вересня 2021 року, реєстр. № 22/043511-03) стосується розгляду попередньої її скарги від 19 серпня 2021 року, яку Офіс Президента України надіслав за належністю, а також скарги, яку позивачка адресувала Міністерству внутрішніх справ України.

У цій скарзі позивачка теж зазначила про напад на її сина 16 серпня 2021 року й бездіяльність представників правоохоронних органів у цьому зв`язку. Крім того, позивач зазначила про факти неправомірної, на її думку, поведінки працівників Національної поліції України та про погрози її сім`ї (за ознакою національної приналежності). У контексті викладених обставин просила Президента України відреагувати на ці, як можна зрозуміти з її слів, безчинства правоохоронних органів і допомогти їй.

Зазначене звернення Офіс Президента України листом від 30 вересня 2021 року № 22/043511-03 (за підписом завідувача відділу С. Стафійчук) надіслав на розгляд Волинської обласної прокуратури, про що поінформував позивачку.

У повідомленні від 11 жовтня 2021 року, теж адресованому Президенту України (зареєстроване 19 жовтня 2021 року, реєстр. № 22/046477-03), ОСОБА_1 зазначила про конфлікт інтересів у роботі заступника сільського голови Затурцівської сільської ради ОСОБА_5 . Пояснила це тим, що дружина зазначеної посадової особи ОСОБА_6 займає посаду начальника відділу ЦНАП Затурцівської сільської ради, а їхня дочка ОСОБА_7 стажувалася в сільській раді. Тож з посиланням на положення Закону України «Про запобігання корупції» і статтю 1727 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 просила, у разі підтвердження факту порушення приписів зазначених законів, скласти адміністративні протоколи про вчинення адміністративного правопорушення щодо зазначених посадових осіб; внести до цих протоколів дані про неї ( ОСОБА_1 ) як свідка і про це повідомлення як доказ; повідомити про результати вжитих заходів.

Повідомлення ОСОБА_1 від 11 жовтня 2021 року Офіс Президента України листом від 20 жовтня 2021 року № 22/046477-03 (за підписом завідувача відділу С. Остафійчук) надіслав Національному агентству з питань запобігання корупції, про що теж сповістили заявницю.

5.5. Звернення ОСОБА_1 від 02 грудня 2021 року, адресоване Президенту України (зареєстроване 08 грудня 2021 року, реєстр. № 22/061750-03), стосувалося вчинення кримінального правопорушення особами, які, з її слів, назвалися працівниками поліції, які прийшли до її дому без будь-яких документів та причин. Дії цих осіб стосовно себе вона описала як неправомірні, зазначила, що її налякала поведінка цих осіб, що позначилося на стані її здоров`я (зауважила, що проходить лікування у зв`язку з онкологічним захворюванням) і вважає, що таким чином її намагаються залякати. Така поведінка, з погляду позивачки, теж є проявом дискримінації за національною ознакою.

Тож просила адресата зареєструвати заяву про вчинення кримінального правопорушення; внести відповідні відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань; притягнути винних осіб до відповідальності й повідомити її про прийняте рішення щодо цієї заяви.

Листом від 09 грудня 2021 року № 22/061750-03 (за підписом завідувача відділу С. Остафійчук) Офіс Президента України надіслав це звернення на розгляд Головного управління Національної поліції у Волинській області.

5.6. У скарзі від 22 грудня 2021 року (зареєстроване 29 грудня 2021 року, реєстр. № 22/069869-03) позивачка зазначила про те, що їй та її сину погрожують посадові особи Затурцівської сільської ради, правоохоронні органи бездіють, а Президент України, за текстом звернення, ніяким чином не реагує на описану ситуацію. Наголосила, що її родині загрожує небезпека, тож просить розібратися й повідомити, що конкретно Президент України зробив з приводу її звернень.

Листом від 30 грудня 2021 року № 22/069869-03 (за підписом завідувача відділу С. Остафійчук) звернення від 22 грудня 2021 року Офіс Президента України надіслав на розгляд Національної поліції України, про що теж повідомлено заявницю.

5.7. У скарзі від 25 грудня 2021 року (зареєстрована 05 січня 2022 року, реєстр. № 22/001202-03) позивачка спершу зазначила про своє повідомлення Національному антикорупційному бюро України (далі - НАБУ) про конфлікт інтересів, який, на її думку, є в роботі ОСОБА_5 (про що уже згадувалося в іншому зверненні заявниці), про діяльність голови Волинської обласної державної адміністрації, який, за текстом звернення, покриває прояви корупції в Затурцівській сільській раді, у правоохоронних органах та інших державних органах на території області, які відверто її дискримінують за ознакою національної приналежності, та й сам займається, як вважає позивачка, корупційною діяльністю. Зауважила, що слідчі НАБУ не відреагували належним чином на це її звернення, повідомивши про відсутність ознак кримінального правопорушення.

Позивачка зазначила також про судові справи за участі її та її сина, про поведінку старости Затурцівської сільської ради під час судового розгляду. ОСОБА_1 у цьому звернені вкотре наголосила на тому, що її принижують за національною ознакою й на основі викладеного просила Президента України відреагувати і «припинити корупцію в країні».

5.8. Звернення позивачки від 25 грудня 2021 року Офіс Президента України листом від 06 січня 2022 року № 22/001202-03 (за підписом завідувача відділу С. Остафійчук) надіслав на розгляд Національної поліції України, про що повідомлено заявницю.

6. Не погодившись із результатами розгляду зазначених звернень, позивачка звернулася з цим позовом до суду. Суть її доводів стисло написано вище. Нагадаємо, що вони стосуються власне результатів розгляду (тобто надіслання за належністю), участі безпосередньо Президента України Зеленського В. О. у розгляді цих звернень (тобто, що він особисто не розглядав їх), дискримінації за приналежність до польської національності.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом № 393/96-ВР.

7. За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України визначено, що всі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон № 393/96-ВР.

8. Згідно з частиною першою, третьою статті 1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків, зокрема, із заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Особи, які не є громадянами України і законно знаходяться на її території, мають таке ж право на подання звернення, як і громадяни України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 7 Закону № 393/96-ВР якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону № 393/96-ВР скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; <…> забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; <…> у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; <…>.

9. Аналізуючи наведені положення законодавства у контексті обставин справи колегія суддів дійшла таких висновків.

Із восьми згаданих вище звернень два стосувалися дій Уповноваженого ВР (від 21 липня 2021 року і від 23 серпня 2021 року). У них позивачка скаржилася на те, яким чином Уповноважений ВР розглянув її скарги (адресовані йому).

На зазначені скарги (позивачки) Офіс Президента України повідомив, що не може переглядати рішенні, дії чи бездіяльність Уповноваженого ВР, адже глава держави не має на це компетенції.

Зауважимо, що за змістом статті 101 Конституції України Уповноважений Верховної Ради України з прав людини здійснює парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону № 776/97-ВР Уповноважений [Верховної Ради України з прав людини] здійснює свою діяльність незалежно від інших державних органів та посадових осіб. Діяльність Уповноваженого доповнює існуючі засоби захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина, не відміняє їх і не тягне перегляду компетенції державних органів, які забезпечують захист і поновлення порушених прав і свобод.

З уваги на правовий статус Уповноваженого ВР, його рішення, дії чи бездіяльність не можуть піддаватися контролю чи нагляду з боку Президента України, зокрема це стосується й розгляду звернень громадян. Статус глави держави не наділяє повноваженнями втручатися в усі сфери діяльності конституційних органів, якщо для цього немає законних підстав. Додамо, що повноваження Президента України визначено у Конституції України, зокрема статті 106.

Рішення (дії чи бездіяльність) Уповноваженого ВР щодо розгляду звернення особи може оскаржуватися у судовому порядку, про що Офіс Президента України роз`яснив позивачці у своїх листах.

З урахуванням наведеного, немає підстав вважати, що Офіс Президента України діяв неправомірно, відмовивши позивачці (згідно з листами від 29 липня 2021 року № 22/035455-03, від 01 вересня 2021 року № 22/039325-03) у розгляді скарги на дії/рішення Уповноваженого ВР, щодо якого яких відповідач не є «вищим органом» у розумінні статті 16 Закону № 393/96-ВР, відповідно не наділений повноваженнями перевіряти/контролювати його діяльність, як того, по суті, просила заявниця.

10. Щодо інших звернень позивачки, про які зазначено вище, то надсилання відповідачем їх за належністю на розгляд інших державних органів зумовлено тим, що питання, які порушила у них позивачка, Президент України в межах своєї компетенції не вирішує й не може вирішувати.

Зважаючи на приписи статті 19 Конституції України, Президент України теж повинен діяти в межах повноважень, у порядку і спосіб, визначені Конституцією і законами України. За такого підходу, переймати на себе повноваження інших державних органів та/чи втручатися у їхню діяльність у нелегітимний спосіб означало б порушення главою держави конституційно закріпленого правового порядку в державі, гарантом якого він і є.

За правилами статті 7 Закону № 393/96-ВР звернення громадян повинен розглядати той орган, до компетенції якого належить вирішення порушених у цих зверненнях питань. Однаковою мірою ця вимога стосується і глави держави, який не може і не повинен переймати на себе повноваження інших органів, компетентних у певній сфері правовідносин, а також і заявниці, приналежність якої до польської національності ніяким чином не впливає на застосування вимог Закону № 393/96-ВР.

З уваги на приписи цієї статті у поєднанні зі змістом звернень позивачки, колегія суддів вважає, що направлення їх (окрім тих, які стосувалися Уповноваженого ВР) за належністю до інших органів було обґрунтованим і належним способом реагування з боку Офісу Президента України.

Як можна зрозуміти з пояснень позивачки, їй залежало також на тому, щоб глава держави безпосередньо (особисто) з`ясовував обставини стосовно повідомленої нею інформації про конфлікт інтересів, (без)діяльність правоохоронних органів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, тобто усіх тих обставин і вимог, які позивачка виклала у своїх зверненнях (скаргах і повідомленні), суть яких стисло зазначено вище.

11. Щодо особистого розгляду Президентом України звернення, то тут треба зазначити таке.

Згідно з пунктами 1 і 3 Положення про Офіс Президента України, затвердженого Указом Президента України від 25 червня 2019 року № 436/2019 (далі - Положення № 436/2019), Офіс Президента України є постійно діючим допоміжним органом, утвореним Президентом України відповідно до пункту 28 частини першої статті 106 Конституції України.

Основними завданнями Офісу є організаційне, правове, консультативне, інформаційне, експертно-аналітичне та інше забезпечення здійснення Президентом України визначених Конституцією України повноважень.

Підпунктом 22 пункту 4 цього Положення визначено, що Офіс Президента України відповідно до покладених на нього завдань організовує прийом громадян, які звертаються до Президента України, розгляд звернень громадян, а також звернень органів місцевого самоврядування, політичних партій та громадських об`єднань (у тому числі професійних спілок), підприємств, установ, організацій, здійснює облік і аналіз таких звернень, на основі аналізу звернень розробляє та подає Президентові України пропозиції щодо розв`язання порушених у них проблем.

Відповідно до пункту 7 Положення № 436/2019 до складу Офісу входять: Керівник Офісу Президента України; заступники Керівника Офісу Президента України; Керівник Апарату Офісу Президента України; Перший помічник Президента України; радники Президента України; радники - уповноважені Президента України; Прес-секретар Президента України; представники Президента України; Кабінет Президента України; Кабінет Керівника Офісу Президента України; служби; директорати; департаменти. Кабінет Президента України, Кабінет Керівника Офісу Президента України, служби, директорати та департаменти є самостійними структурними підрозділами Офісу.

Згідно з пунктом 8 Положення № 436/2019 Керівник Офісу Президента України, Перший помічник Президента України, Керівник Кабінету Президента України, радники Президента України підпорядковуються безпосередньо Президентові України.

Положеннями частини третьої статті 5 Закону № 393/96-ВР визначено особливу форму колективного звернення громадян до Президента України - електронну петицію, яка розглядається в порядку, встановленому статтею 23-1 цього Закону за умови збору на її підтримку не менш як 25 000 підписів громадян протягом не більше трьох місяців з дня оприлюднення петиції. При цьому на Офіс Президента України покладено забезпечення розгляду електронної петиції, рішення ж про підтримку чи непідтримку петиції приймає Президент України особисто, після чого глава держави надає відповідь на електронну петицію, що підлягає оприлюдненню на офіційному вебсайті Президента України та надсилається у письмовому вигляді автору петиції.

З наведеного можна виснувати, що Президент України здійснює лише ті повноваження, які йому визначені Конституцією України. При реалізації громадянами України свого права на участь в управлінні державними і громадськими справами в усіх передбачених законом формах - пропозиціях, заявах і скаргах, Президент України діє через свій допоміжний орган - Офіс Президента України.

Конституція України та Закон № 393/96-ВР не встановлюють обов`язок Президента України особисто розглядати індивідуальні звернення та повідомляти їх про результати розгляду такого звернення.

Положеннями частини третьої статті 5 та статті 23-1 Закону № 393/96-ВР визначено лише обов`язок Президента України особисто прийняти рішення за результатами розгляду електронної петиції як особливої форми колективного звернення громадян та надати відповідь на електронну петицію.

Аналогічну позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 22 вересня 2021 року у справі № 9901/401/20, від 10 листопада 2021 року у справі № 9901/174/21.

12. З огляду на викладене колегія суддів вважає, що у вимірі обставин цієї справи і правового регулювання спірних відносин законних підстав для розгляду згаданих звернень ОСОБА_1 особисто Президентом України Зеленським В. О. не було.

Підсумовуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що відповідач не допустив протиправної бездіяльності щодо розгляду звернень ОСОБА_1 , тому підстав для задоволення цього позову немає.

Зважаючи на вимоги статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 241-246, 255, 262, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Президента України Зеленського В. О. про визнання бездіяльності протиправною - відмовити повністю.

Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М. І. Смокович

Судді Л. О. Єресько

О. В. Калашнікова

О. В. Кашпур

В. М. Соколов