Справа № 240/1011/22
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/1011/22

Головуючий у 1-й інстанції: Романченко Євген Юрійович

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

15 червня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Полотнянка Ю.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДКП "Фармацевтична фабрика" до Головного управління ДПС у Житомирській області про заборону вчиняти дії,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДКП "Фармацевтична фабрика" звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дій Головному управлінню ДПС у Житомирській області, а саме:

- заборонити Головному управлінню Державної податкової служби в Житомирській області подавати до нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси) податковий (простий) вексель серії АА 2761392 від 19.07.2021 для вчинення протесту про неоплату;

- заборонити Головному управлінню Державної податкової служби в Житомирській області подавати простий вексель серії АА 2761392 від 19.07.2021 на оплату до банку, який авалював податковий (простий) вексель - Акціонерне товариство «УКРЕКСІМБАНК»;

- заборонити Головному управлінню Державної податкової служби в Житомирській області подавати податковий (простий) вексель серії АА 2761392 від 19.07.2021 із виконавчим написом на примусове виконання до органів державної виконавчої служби та/або приватних виконавців;

- заборонити Акціонерному товариству «УКРЕКСІМБАНК» здійснювати оплату за податковим (простим) векселем серії АА 2761392 від 19.07.2021.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДКП "Фармацевтична фабрика" про забезпечення позову задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом:

- заборони Головному управлінню Державної податкової служби в Житомирській області подавати до нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси) податковий (простий) вексель серія АА 2761392 від 19.07.2021 для вчинення протесту про неоплату;

- заборони Головному управлінню Державної податкової служби в Житомирській області подавати простий вексель серія АА 2761392 від 19.07.2021 на оплату до банку, який авалював податковий (простий) вексель - Акціонерне товариство «УКРЕКСІМБАНК»;

- заборони Головному управлінню Державної податкової служби в Житомирській області подавати простий вексель серія АА 2761392 від 19.07.2021 із виконавчим написом на примусове виконання до органів державної виконавчої служби та/або приватних виконавців;

- заборони Акціонерному товариству «УКРЕКСІМБАНК» здійснювати оплату за простим векселем серія АА 2761392 від 19.07.2021.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головним управлінням Державної податкової служби в Житомирській області подано апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Товариством з обмеженою відповідальністю "ДКП "Фармацевтична фабрика" не подано відзив на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, заявник зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ДКП Фармацевтична фабрика» є виробником лікарських засобів, в тому числі з використанням спирту етилового. Зазначає, що Товариству з обмеженою відповідальністю «ДКП «Фармацевтична фабрика» видано податковий вексель серії АА 2761392, строк погашення якого 14.01.2021, авальований АТ «УКРЕКСІМБАНК» та взято на облік Головним управлінням ДПС у Житомирській області. Повідомляє, що 15.12.2021 відповідно до супровідного листа № 08/02-166 ТОВ «ДКП «Фармацевтична фабрика» було подано на погодження податкового посту Головного управління ДПС у Житомирській області довідку №32 про цільове використання спирту етилового ( 2 екземпляри) та Звіт про обсяги виробництва лікарських засобів з використанням спирту етилового липень-вересень 2021 року ( 3 екземпляри) для погашення податкового векселя від серії АА 2761392 від 19.07.2021. Однак, станом на 11.01.2022 Заявник не отримав від податкового поста ГУ ДПС в Житомирській області інформації щодо погодження довідки про цільове використання спирту етилового та інформації щодо погашення податкового векселя серії АА 2761392 від 19.07.2021. Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, заявник вказує, що відповідно до пункту 14 Порядку №1257 у разі коли податковий вексель не погашено в установлений строк, векселедержатель здійснює протест такого податкового векселя у неплатежі згідно із законодавством та протягом одного робочого дня з дати вчинення протесту звертається до банку, який здійснив аваль цього податкового векселя, з опротестованим податковим векселем. Банк-аваліст зобов`язаний не пізніше операційного дня, що настає за датою звернення векселедержателя з опротестованим податковим векселем, переказати векселедержателю суму, зазначену в податковому векселі. З урахуванням вказаного, правовими наслідками не погашення податкового векселя є його опротестування та стягнення суми коштів зазначених у векселі серії АА 2761392 від 19.07.2021. Вважає, що забезпечення позову, у спосіб який просить заявник, є ефективним способом захисту ймовірно порушеного права позивача до вирішення спору по суті.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку, заявником доведено існування реальної загрози завдання шкоди його правам, свободам та інтересам внаслідок не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову до ухвалення можливого рішення у даній справі, та того, що захист прав, свобод та інтересів заявника стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що оскільки невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити невиконання чи призведе до утруднення виконання можливого рішення суду, заява про забезпечення позову є обґрунтованою у зв`язку з чим, підлягає задоволенню повністю.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Відповідно до ч.1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч.2 ст.150 КАС України).

Підстави забезпечення позову, передбачені ч. 2 ст. 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За умовами, визначеними у ч.ч.1 та 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Не допускається забезпечення позову, зокрема, шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України).

При розгляді заяви про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В даному випадку, колегія суддів вважає, що заявник не навів обґрунтованих обставин існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до моменту звернення заявника з позовом до суду та ухвалення рішення в адміністративній справі, дані про неможливість захисту його прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.

Заявник вважає, що невжиття таких заходів може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів заявника, на захист яких подано адміністративний позов, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Колегія суддів вважає хибним таке твердження, адже судом не встановлено будь-яких фактичних даних, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову в даному випадку може ускладнити виконання рішення суду чи призвести до необхідності докладати значні зусилля для відновлення прав позивача.

Так, відповідно до підпункту 14.1.176 пункту 14.1 статті 14 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий вексель, авальований банком (податкова розписка) - простий вексель, авальований банком, що видається векселедавцем: до отримання з акцизного складу спирту етилового, до отримання з нафтопереробного підприємства нафтопродуктів або до ввезення нафтопродуктів на митну територію України і є забезпеченням виконання ним зобов`язання сплатити суму акцизного податку у строк, визначений статтями 225, 229 цього Кодексу.

Тобто податковий вексель є податковою розпискою, яка підтверджує податкове зобов`язання векселедавця сплатити акцизний збір.

До загальнодержавних податків та зборів згідно зі статтею 9 ПК України відноситься акцизний податок.

Згідно зі статтею 225 ПК України суб`єкт господарювання зобов`язаний сплатити податок або подати контролюючому органу за своїм місцезнаходженням до отримання з акцизного складу спирту етилового неденатурованого, призначеного для переробки на алкогольні напої (крім виноматеріалів та вермутів), податковий вексель, який є забезпеченням виконання зобов`язання такого платника у строк до 90 календарних днів, починаючи з дня видачі податкового векселя, сплатити суму податку, розраховану за ставками для цієї продукції.

Під час отримання спирту етилового неденатурованого підприємство-векселедавець за участю представника контролюючого органу на акцизному складі складає акт про фактично отриману кількість спирту та розрахунок акцизного податку виходячи з фактично отриманої кількості спирту. Цей акт є коригуванням вже сплаченої суми податку або наданого податкового векселя із зазначенням остаточної суми податку, яка підлягає сплаті.

Скоригована сума податку в податковому векселі сплачується частково у разі придбання марок акцизного податку в період дії такого векселя.

Податковий вексель вважається погашеним векселедавцем у разі сплати суми податку в повному обсязі та в зазначений у податковому векселі строк.

У разі, якщо передбачений цією статтею податковий вексель не погашається у визначений строк, векселедержатель вчиняє протест такого векселя у неплатежі згідно із законодавством та звертається протягом одного робочого дня з дати вчинення протесту до банку, який здійснив аваль цього векселя, з опротестованим векселем. Банк-аваліст зобов`язаний не пізніше операційного дня, що настає за датою звернення векселедержателя з опротестованим векселем, переказати суму, зазначену в цьому векселі, векселедержателю. Забороняється часткове погашення податкового векселя після закінчення строку, на який він виданий.

У разі, якщо податковий вексель, строк сплати за яким настав, не погашений, наступний вексель не може бути виданий таким суб`єктом.

Відповідно до Порядку випуску, обігу та погашення податкових векселів, авальованих банком (податкових розписок), що видаються до отримання з акцизного складу спирту етилового неденатурованого, спирту етилового денатурованого (технічного) та біоетанолу, які використовуються суб`єктами господарювання для виробництва окремих видів продукції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1257 (далі - Порядок № 1257), що діяв на час виникнення спірних правовідносин, він визначає механізм випуску, обігу та погашення податкових векселів, авальованих банком (податкових розписок), що видаються суб`єктами господарювання до отримання з акцизного складу спирту етилового неденатурованого, спирту етилового денатурованого (технічного) та біоетанолу.

Відповідно до пункту 14 Порядку № 1257 у разі, коли податковий вексель не погашено в установлений строк, векселедержатель здійснює протест такого податкового векселя у неплатежі згідно із законодавством та протягом одного робочого дня з дати вчинення протесту звертається до банку, який здійснив аваль цього податкового векселя, з опротестованим податковим векселем.

Банк-аваліст зобов`язаний не пізніше операційного дня, що настає за датою звернення векселедержателя з опротестованим податковим векселем, переказати векселедержателю суму, зазначену в податковому векселі.

З урахуванням вказаного, колегія суддів вважає, що за своєю правовою природою погашення податкового векселя є виконанням обов`язку зі сплати податку, одним із видів якого є акцизний збір.

В той же час, суд першої інстанції, забезпечуючи позов в даному випадку, фактично звільнив Товариство з обмеженою відповідальністю "ДКП "Фармацевтична фабрика" від виконання обов`язку в частині сплати податку.

Наведене свідчить про відсутність підстав для вжиття застосованого судом першої інстанції заходу забезпечення позову з урахуванням положень частини другої статті 150 КАС України, оскільки застосовані заходи є такими, що суперечать приписами частини другої статті 151 КАС України.

Крім того, позивачем також не зазначено, яким чином невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання судового рішення, постановленого за наслідками розгляду його позову.

Із наведеного слідує, що зміст заяви про забезпечення адміністративного позову не дозволяє дійти переконливого висновку про існування обставин, які згідно положень ст. 150 КАС України є підставою для забезпечення позову, оскільки позивачем не наведено жодних належних та достатніх доводів в підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи вище викладене та здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, колегія суддів приходить до висновку, що подана заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідком розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до частини першої ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною другою ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Житомирського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року підлягає скасуванню у зв"язку з порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання щодо забезпечення позову, з прийняттям постанови про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області задовольнити.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Полотнянко Ю.П.