Справа № 580/11505/21
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2022-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року справа № 580/11505/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Руденко А., за участю:

секретаря - Могили І.,

представника позивача - Тищенка К.,

представника відповідача - Возного Ю. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом заступника керівника Смілянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації та Державної екологічної інспекції Центрального округу до Балаклеївської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Управління екології та природних ресурсів Черкаської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

30.12.2021 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся заступник керівника Смілянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації та Державної екологічної інспекції Центрального округу до Балаклеївської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Управління екології та природних ресурсів Черкаської обласної державної адміністрації, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незабезпечення проведення робіт з винесення меж державної пам`ятки природи місцевого значення «Алея горіха чорного», закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразку;

- зобов`язати відповідача відповідно до вимог чинного законодавства України забезпечити проведення робіт з винесення меж державної пам`ятки природи місцевого значення «Алея горіха чорного», закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразку.

Обґрунтовуючи позовну заяву позивач зазначив, що рішенням виконавчого комітету Черкаської обласної ради № 354 від 21.11.1984 «Про мережу територій і об`єктів природно-заповідного фонду області» затверджено мережу територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення згідно діючої класифікації. Державним управлінням екології та природних ресурсів Черкаській області з метою забезпечення режиму, охорони та збереження території державної пам`ятки природи місцевого значення передано Балаклеївській сільській раді під охорону державну пам`ятку природи місцевого значення «Алея горіха чорного», площею 0,3 га, про що складено охоронне зобов`язання від 20.12.2004, відповідно до якого сільська рада зобов`язується забезпечити режим охорони та збереження зазначеної пам`ятки природи.

Згідно з Положенням про державну пам`ятку місцевого значення «Алея горіха чорного» остання оголошена з метою охорони і збереження в природному стані 0,3 га насаджень дерев віком до 100 років з середнім діаметром 50 см, збору насіннєвого матеріалу. Заповідне урочище знаходиться у віданні Балаклеївської територіальної громади.

Згідно з інформацією Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 29.11.2021 № 10-23-0.2-6712/2-21 землевпорядна документація на вказаний об`єкт природно-заповідного фонду не розроблялась та не затверджувалась.

Законодавством на відповідача покладається обов`язок із вчинення дій щодо замовлення проекту землеустрою, організації і встановлення меж території природно- заповідного фонду місцевого значення «Алея горіха чорного», а також здійснення контролю за його виготовленням, оскільки існує небезпека використання землі на території заказника не за цільовим призначенням, тому наявні підстави для зобов`язання відповідача вжити відповідних заходів по винесенню меж заказника та закріпити його межі в натурі (на місцевості), адже відсутність таких меж в натурі фактично унеможливить збереження його природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу.

07.06.2022 відповідач надав до суду письмові пояснення, у яких зазначив, що земельна ділянка, яка відноситься до території природно-заповідного фонду - «Державна пам`ятка природи (ботанічна) місцевого значення «Алея горіха чорного» орієнтовною площею 0,30 га, розташована в межах земельної ділянки комунальної власності кадастровий номер :02:002:0482 площею 5, 7265 га з цільовим призначенням землі запасу в адміністративних межах Балаклеївської сільської ради та за результатами її обстеження встановлено, що дерева родини горіхових на ній відсутні.

Також рішенням Балаклеївської сільської ради №26-8/111 від 18.04.2022 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо організації встановлення меж території природно-заповідного фонду - «Державна пам`ятка природи (ботанічна) місцевого значення «Алея горіха чорного» орієнтовною площею 0,30 га, що на думку відповідача свідчить про усунення порушень щодо бездіяльності та є підставою для закриття провадження у справі.

Ухвалою судді від 04.01.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 07.02.2022.

07.02.2022 розгляд справи відкладено до 28.02.2022.

Ухвалою судді від 28.02.2022 провадження у справі № 580/11505/21 зупинено до припинення в Україні воєнного стану.

Ухвалою судді від 16.05.2022 поновлено провадження у справі №580/11505/21 та призначено судове засідання на 07.06.2022.

У судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача проти позову заперечив.

Представники Черкаської обласної державної адміністрації, Державної екологічної інспекції Центрального округу, та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Управління екології та природних ресурсів Черкаської обласної державної адміністрації у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином шляхом надсилання судових повісток на їх електронні адреси, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази, про причину неявки не повідомили.

Згідно ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС Украї-ни) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чи-ном повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Ч. 2 вказаної статті передбачає, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Враховуючи належне повідомлення про дату, час та місце судового засідання та відсут-ність повідомлень про причини неявки, суд, керуючись ч. 1 ст. 205 КАС України, здійснює розгляд справи за відсутності представників Черкаської обласної державної адміністрації, Державної екологічної інспекції Центрального округу, та третьої особи, яка не заявляє само-стійних вимог на предмет спору на стороні позивача Управління екології та природних ресу-рсів Черкаської обласної державної адміністрації

Заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив таке.

Рішенням виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів № 354 від 21.11.1984 «Про мережу територій і об`єктів природно-заповідного фонду області» затверджено мережу територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення згідно діючої класифікації.

Державним управлінням екології та природних ресурсів Черкаської області з метою забезпечення режиму, охорони та збереження території державної пам`ятки природи місцевого значення передано Балаклеївській сільській раді під охорону державну пам`ятку природи місцевого значення «Алея горіха чорного», площею 0,3 га, про що складено охоронне зобов`язання від 20.12.2004.

Відповідно до зазначеного охоронного зобов`язання Балаклеївська сільська рада зобов`язується забезпечити режим охорони та збереження зазначеної пам`ятки природи.

Згідно з Положенням про державну пам`ятку природи місцевого значення «Алея горіха чорного», затвердженим заступником начальника Держуправління екології та природних ресурсів в Черкаській області Хоменко В. М. та погодженим сільським головою с. Балаклея ОСОБА_1 , державна пам`ятка природи «Алея горіха чорного» оголошена з метою охорони і збереження в природному стані 0,3 га насаджень дерев віком до 100 років з середнім діаметром 50 см, збору насіннєвого матеріалу.

Згідно з інформацією Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 29.11.2021 № 10-23-0.2-6712/2-21 землевпорядна документація на вказаний об`єкт природно-заповідного фонду не розроблялась та не затверджувалась.

Виявлені порушення зумовили звернення заступника прокурора до суду з вищезазначеним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд врахував таке.

Відповідно до статті 1311 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Захист прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави згідно зі ст. 1 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014 "Про прокуратуру" відносяться до мети здійснення функцій прокуратури України.

Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження, звертатися до суду з позовом (п. 1 ч. 6 ст. 23 вказаного Закону).

Згідно частини 3 статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звер-тається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скар-зі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визна-чені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповнова-жений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу (частина 4 вказаної статті).

Аналіз положень ч.ч. 3, 4 ст. 53 КАС України у взаємозв`язку із змістом ч. 3 ст. 23 Зако-ну України «Про прокуратуру» дає підстави вважати, що прокурор може представляти інте-реси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або нена-лежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

У постанові від 26.05.2020 №912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що прокурор, подаючи позов до суду, повинен обгрунтувати та довести бездіяльність компетен-тного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову, прокурор фактично надає йо-му можливість відреагувати на стверджуване порушення законодавства, виявлених прокуро-ром, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст. 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 №3-рп/99, Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3).

Обгрунтовуючи позовну заяву, заступник прокурора зазначив, що на Балаклеївську сіль-ську раду покладено обов`язок із вчинення дій щодо замовлення проекту землеустрою, орга-нізації і встановлення меж території природно-заповідного фонду місцевого значення «Алея горіха чорного», а також здійснення контролю за його виготовленням. Водночас через три-валу бездіяльність відповідача щодо виконання вимог чинного законодавства, Охоронних зобов`язань та положення про об`єкт природно-заповідного фонду на даний час межі держа-вної пам`ятки природи місцевого значення «Алея горіха чорного» не визначені, територія об`єкту до даних Державного земельного кадастру не внесена. Внаслідок наведеного існує небезпека використання землі на території заказника не за цільовим призначенням, тому на-явні підстави для зобов`язання відповідача вжити відповідних заходів по винесенню меж заказника, закріпити його межі в натурі (на місцевості). Відсутність встановлених меж в на-турі фактично унеможливлює збереження його природного різноманіття ландшафтів, охоро-ни довкілля, підтримання екологічного балансу.

Надаючи правову оцінку щодо наявності інтересів держави при зверненні заступника прокурора Смілянської окружної прокуратури з позовом до суду суд зазначає, що правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду Украї-ни, відтворення його природних комплексів та об`єктів врегульовує Закон України Про природно-заповідний фонд України № 2456-XII від 16.06.1992.

Вказаним Законом передбачено, що природно-заповідний фонд становлять ділянки суші і водного простору, природні комплекси та об`єкти яких мають особливу природоохоронну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність і виділені з метою збереження природної різноманітності ландшафтів, генофонду тваринного і рослинного світу, підтримання загаль-ного екологічного балансу та забезпечення фонового моніторингу навколишнього природного середовища. У зв`язку з цим законодавством України природно-заповідний фонд охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання. Україна розглядає цей фонд як складову частину світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною.

Отже порушення особливого режиму охорони території природно-заповідного фонду місцевого значення «Алея горіха чорного» є порушенням інтересів держави, тому прокурор наділений повноваженнями звернутись до суду з позовом про їх захист.

Визначаючи позивачів у справі, заступник прокурора Смілянської окружної прокурату-ри вважає належними позивачами Черкаську обласну державну адміністрацію та Державну інспекцію екологічного контролю Центрального округу як органи, уповноважені у спірних правовідносинах.

З цього приводу суд зазначає, що згідно статті 11 Закону №2456 уповноваженими орга-нами державного управління в галузі організації, охорони та використання природно-заповідного фонду є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування і реа-лізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Згідно статті 62 Закону №2456-Х11 державний контроль за додержанням режиму тери-торій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснюється центральним органом виконав-чої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів, посадовими особами служби державної охорони природно-заповідного фонду України та іншими уповноваженими законом державними органами.

Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію Центрального округу, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України № 59 від 02.02.2021, Держекоінспекція здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства, зокрема про охорону і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду шляхом проведення планових і позапланових перевірок; звертається до суду із позовами щодо визнання протиправними дій чи бездіяльності фізичних і юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, органів державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових осіб.

Враховуючи вищезазначене суд дійшов висновку, що контролюючим органом у спірних правовідносинах є Державна екологічна інспекція Центрального округу.

Смілянською окружною прокуратурою листом від 11.11.2021 №52-4131вих21 повідомлено Державну екологічну інспекцію Центрального округу про порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства в частині не встановлення меж державної пам`ятки природи місцевого значення «Алея горіха чорного» в натурі (на місцевості), у відповідь на який Державна екологічна інспекція Центрального округу листом від 26.11.2021 №03.5-18/6194 повідомила, що при формуванні Переліку центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів, місцевих органів самоврядування в частині здійснення делегованих повноважень виконавчої влади, які плануються перевірити у 2022 році, Інспекцією включено Балаклеївську сільську раду; проінформовано, що у зв`язку з обмеженим фінансуванням та відсутністю коштів на сплату судового збору просить вжити заходи представницького характеру в частині винесення меж об`єкту природно-заповідного фонду ботанічної пам`ятки природи «Алея горіха чорного» Балаклеївською територіальною громадою.

Зважаючи на тривалість проведення Державною екологічну інспекцію Центрального округу планової перевірки відповідача щодо дотримання природоохоронного законодавства та повідомлення про відсутність фінансування для сплати судового збору суд вважає, що такі заходи не здійснюються останньою поза межами розумних строків, тому доходить висновку про наявність у заступника прокурора Смілянської окружної прокуратури права на звернення до суду із заявленим позовом.

Разом з тим, суд бере до уваги, що статтею 21 Закону України № 586-XIV від 09.04.1999 Про місцеві державні адміністрації визначені такі повноваження місцевих державних адміністрацій:

1) розробляє та забезпечує виконання затверджених у встановленому законом порядку програм раціонального використання земель, лісів, підвищення родючості грунтів, що перебувають у державній власності;

2) розпоряджається землями державної власності відповідно до закону;

3) розробляє, подає на затвердження відповідної ради та забезпечує виконання регіональних екологічних програм; звітує перед відповідною радою про їх виконання; вносить до відповідних органів пропозиції щодо державних екологічних програм;

4) вживає заходів до відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону довкілля підприємствами, установами, організаціями і громадянами;

5) вносить пропозиції відповідним органам місцевого самоврядування щодо організації територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення;

6) інформує населення про екологічно небезпечні аварії та ситуації, стан довкілля, а також про заходи, що вживаються до його поліпшення;

7) організовує роботу по ліквідації наслідків екологічних аварій, залучає до цих робіт підприємства, установи, організації незалежно від форм власності та громадян;

8) вносить пропозиції в установленому законом порядку про зупинення діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності у разі порушення ними законодавства про охорону довкілля та санітарних правил;

9) розробляє і забезпечує дотримання правил користування водозабірними спорудами, призначеними для задоволення питних, побутових та інших потреб населення, зони санітарної охорони джерел водопостачання; обмежує або забороняє використання підприємствами питної води у промислових цілях;

10) здійснює контроль за використанням відходів з урахуванням їх ресурсної цінності та вимог безпеки для здоров`я людей і навколишнього природного середовища та розглядає справи про адміністративні правопорушення або передає їх матеріали на розгляд інших державних органів у разі порушення законодавства про відходи;

11) погоджує документацію із землеустрою у випадках та порядку, визначених Земельним кодексом України та Законом України "Про землеустрій", щодо відповідності зазначеної документації законодавству у сфері охорони навколишнього природного середовища;

12) вносить до Кабінету Міністрів України пропозиції щодо встановлення та зміни меж районів, міст у порядку, визначеному законом;

13) здійснює контроль за забезпеченням безперешкодного і безоплатного доступу громадян до узбережжя водних об`єктів та островів для загального водокористування відповідно до закону.

Отже на Черкаську обласну державну адміністрацію не покладено обов`язку щодо контролю за дотриманням природоохоронного законодавства, тому Черкаська обласна державна адміністрація є неналежним позивачем у цій справі.

Щодо виявлених порушень суд зазначає наступне.

Спірні питання регулюються Земельним кодексом України № 2768-III від 25.10.2001 (далі ЗК України), Законом України Про природно-заповідний фонд України № 2456-XII від 16.06.1992 (далі Закон № 2456-XII), Законом України Про землеустрій № 858-IV від 22.05.2003 (далі Закон № 858-IV).

Згідно зі статтею 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до ст. 43 ЗК України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Згідно статті 44 ЗК України до земель природно-заповідного фонду включаються при-родні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні за-повідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, пар-ки-пам`ятки садово-паркового мистецтва).

Згідно із ст. 45 ЗК України землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом.

Аналогічні положення містить стаття 7 Закону № 2456-XII, згідно з якою землі природно-заповідного фонду це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Згідно статті 8 Закону № 2456-XII збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду забезпечується шляхом розробки проектної і проектно-планувальної документації, землевпорядкування, лісовпорядкування.

Згідно статті 12 Закону №2456-Х11 управління природними заповідниками, біосфер-ними заповідниками, національними природними парками, ботанічними садами, дендрологічними та зоологічними парками загальнодержавного значення, а також регіональними ландшафтними парками здійснюється їх спеціальними адміністраціями. Спеціальні адміністрації очолюють керівники, які мають екологічну, біологічну або географічну освіту та які призначаються за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, а на території Автономної Республіки Крим - також з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Управління територіями та об`єктами природно-заповідного фонду, для яких не створюються спеціальні адміністрації, здійснюється підприємствами, установами та організаціями, у віданні яких перебувають ці території та об`єкти.

Згідно статті 28 Закону №2456-Х11 на території пам`яток природи забороняються су-цільні, поступові, лісовідновні та прохідні рубки, видалення захаращеності, полювання та будь-яка інша діяльність, що загрожує збереженню або призводить до деградації чи зміни первісного їх стану. Власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природ-них об`єктів, оголошених пам`ятками природи, беруть на себе зобов`язання щодо забезпе-чення режиму їх охорони та збереження.

Порядок фінансування заходів, пов`язаних з функціонуванням територій та об`єктів природно-заповідного фонду визначений статтею 46 Закону, відповідно до якої витрати, пов`язані із забезпеченням режиму охорони і збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснюється за рахунок підприємств, установ, організацій, інших землевпорядників та землекористувачів, у віданні яких вони перебувають.

Стаття 53 Закону №2456-Х1 передбачає, що території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.

Статтею 60 Закону № 2456-XII передбачено, що охорона природних заповідників, біосферних заповідників, національних природних парків, а також ботанічних садів, дендрологічних парків, зоологічних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення, а також регіональних ландшафтних парків, управління якими здійснюється спеціальними адміністраціями, покладається на служби їх охорони, які входять до складу служби державної охорони природно-заповідного фонду України. Положення про службу державної охорони природно-заповідного фонду України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Охорона територій та об`єктів природно-заповідного фонду інших категорій покладається на підприємства, установи та організації, у віданні яких вони перебувають. У разі необхідності їх охорона може покладатися на служби державної охорони розташованих поблизу природних заповідників, біосферних заповідників, національних природних парків та регіональних ландшафтних парків.

Органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природо-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

За змістом вказаних приписів у разі створення державної пам`ятки природи без вилучення земельної ділянки охорона її території покладається на підприємства, установи та організації, у віданні яких вона перебуває відповідно до охоронного свідоцтва. Власники або користувачі земельних ділянок, оголошених пам`ятками природи, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження. В свою чергу забезпечення режиму охорони та збереження державної пам`ятки природи здійснюється, зокрема, шляхом встановлення меж території державної пам`ятки природи в натурі відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Судом встановлено, що Державним управлінням екології та природних ресурсів Черкаської області з метою забезпечення режиму охорони та збереження території державної пам`ятки природи місцевого значення передано Балаклеївській сільській раді під охорону державну пам`ятку природи місцевого значення «Алея горіха чорного», площею 0,3 га, про що складено охоронне зобов`язання від 20.12.2004 і відповідно до зазначеного охоронного зобов`язання Балаклеївська сільська рада зобов`язується забезпечити режим охорони та збереження зазначеної пам`ятки природи.

Отже на відповідача покладені обов`язки щодо забезпечення режиму охорони державної пам`ятки природи місцевого значення «Алея горіха чорного», площею 0,3 га шляхом встановлення меж її території.

Законом, що визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування є Закон України Про землеустрій.

Відповідно до ст. 1 Закону № 858-IV проект землеустрою це сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

Приписами частини 2 статті 25 Закону № 858-IV визначено види документації із землеустрою, зокрема, проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.

Згідно статті 26 Закону №858-IV замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого са-моврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи.

Розробниками документації із землеустрою є:

юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи сертифікований інженер-землевпорядник, який є відповідальним за якість робіт із землеустрою;

фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забез-печенням та є сертифікованими

Стаття 29 Закону № 858-IV передбачає загальні вимоги до змісту документації із земле-устрою.

Зокрема, документація із землеустрою включає в себе текстові та графічні матеріали і містить обов`язкові положення, встановлені завданням на розробку відповідного виду доку-ментації; документація із землеустрою розробляється на основі завдання на розробку відпо-відного виду документації, затвердженого замовником; документація із землеустрою у складі текстових матеріалів обов`язково містить пояснювальну записку, в якій зазначаються: підс-тава проведення землеустрою (у тому числі рішення органу державної влади, органу місце-вого самоврядування, на підставі якого здійснюється розроблення документації із землеуст-рою).

Відповідно до ст. 47 Закону № 858-IV проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою, зокрема, д) визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів визначають місце розташування і розміри земельних ділянок, власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого (округи і зони санітарної (гірничо-санітарної) охорони), рекреаційного та історико-культурного (охоронні зони) призначення, водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів, а також встановлюють режим використання та охорони їх територій.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.

Рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій.

Відповідно до п. 34 та п. 37 ч. 1 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні від 21.05.1997 № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин; прийняття рішень про організацію територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні.

За змістом вказаних приписів з метою визначення меж територій природно-заповідного фонду необхідно прийняття органом місцевого самоврядування рішення, на підставі якого здійснюється розроблення документації із землеустрою, укладення договору на розроблення проекту землеустрою та затвердження проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, після чого межі таких територій вважаються встановленими.

Судом встановлено, що на час розгляду справи відповідач прийняв рішення від 18.04.2022 №26-8/V111, яким надав дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території природно-заповідного фонду державної пам`ятки природи (ботанічної) місцевого значення «Алея горіха чорного) орієнтовною площею 0,30 га, отже бездіяльність відповідача в цій частині відсутня.

Проте відповідач договір із розробником проектної документації на розроблення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду не уклав, відповідно рішення про затвердження проекту відповідачем не прийнято, що свідчить про бездіяльність відповідача щодо вчинення вказаних дій.

Отже позовні вимоги в цій частині є обгрунтованими.

Щодо способу захисту порушеного права суд зазначає, що заступник прокурора Смілянської окружної прокуратури просить зобов`язати відповідача забезпечити проведення робіт з винесення меж державної пам`ятки природи місцевого значення «Алея горіха чорного», закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразка.

Водночас згідно статті 47 Закону №858-IV проекти землеустрою щодо організації і вста-новлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призна-чення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимо-утворюючих об`єктів включають, зокрема,

ж) план меж земельних ділянок, що включаються до території природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, водного фонду та водоохоронних зон, меж обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів без їх вилучення у земле-власників та землекористувачів;

з) креслення перенесення в натуру (на місцевість) меж території оздоровчого, рекреацій-ного, історико-культурного, лісогосподарського призначення та земель водного фонду та водоохоронних зон, меж обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів;

и) акт перенесення в натуру (на місцевість) меж території оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохо-ронних зон, меж обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів у натурі (на місцевості).

Тобто закріплення меж на місцевості здійснюється при розробленні проекту землеуст-рою розробником проектної документації, а не замовником, в даній справі відповідачем.

Отже вказана позовна вимога є необгрунтованою і задоволенню не підлягає.

Згідно статті 46 ЗК України до земель іншого природоохоронного призначення нале-жать земельні ділянки, в межах яких є природні об`єкти, що мають особливу наукову цін-ність. Межі земель іншого природоохоронного призначення закріплюються на місцевості межовими або інформаційними знаками.

Отже межовими та інформаційними знаками закріплюються межі земельних ділянок, на яких розміщені природні об`єкти, що мають особливу наукову цінність.

Заступник прокурора не надав доказів на підтвердження того, що земля, на якій знахо-диться державна пам`ятка природи місцевого значення «Алея горіха чорного», відноситься до земельних ділянок, на яких розміщені природні об`єкти, що мають особливу наукову цін-ність, тому позовні вимоги в цій частині є необгрунтованими і задоволенню не підлягають.

З огляду на зазначене суд вважає належним та ефективним способом захисту порушеного права зобов`язати Балаклеївську сільську раду вчинити дії по встановленню в натурі меж державної пам`ятки природи місцевого значення «Алея горіха чорного» в межах Балаклеївської сільської ради, урочище «Сокирно» шляхом укладення договору на розроблення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території природно- заповідного фонду - Державна пам`ятка природи (ботанічна) місцевого значення «Алея горіха чорного» орієнтовною площею 0,30 га, яка розташована в межах земельної ділянки комунальної власності площею 5,7265 га кадастровий номер :02:002:0482 в адміністративних межах Балаклеївської сільської ради (за межами села Балаклея) з цільовим призначенням землі запасу, код 16 та затвердження розробленого проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території природно-заповідного фонду на сесії Балаклеївської сільської ради.

З приводу пояснень відповідача про те, що за розпорядженням сільського голови № 10 від 16.02.2022 проведено комісійне обстеження земельної ділянки, яка відповідно до наявних матеріалів та схем розташування, наданих сільській раді Управлінням екології та природних ресурсів Черкаської ОДА, відноситься до території природно-заповідного фонду державна пам`ятка природи (ботанічна) місцевого значення «Алея горіха чорного», за результатами якого встановлено, що на вищевказаній земельній ділянці знаходяться зелені насадження, чагарникова рослинність, різного виду та різної вікової межі, дерева родини горіхових на дані земельні ділянці відсутні; рельєф місцевості - змита улоговина, яр порослий чагарниковою та деревною рослинністю; на вказаній земельній ділянці не виявлено насаджень дерев породи горіха чорного віком 120 років, які відповідають державній пам`ятні природи (ботанічній) місцевого значення «Алея горіха чорного», то представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що горіхи чорні ростуть на земельній ділянці кадастровий номер :02:002:0482, проте не у відповідності до викопіювання з плану земель загального користування Балаклеївської сільської ради, погодженого Смілянським районним відділом земельних ресурсів (а.с. 32), і межі земельної ділянки будуть визначені при розробленні проектної документації.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Врахувавши зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки доказів понесення таких витрат суду не надано, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Балаклеївської сільської ради щодо вчинення дій по встановленню в натурі меж державної пам`ятки природи місцевого значення «Алея горіха чорного» в межах Балаклеївської сільської ради, урочище «Сокирно».

Зобов`язати Балаклеївську сільську раду (, вул. Незалежності, будинок 3, с. Балаклея, Черкаський район, Черкаська область, 20721) вчинити дії по встановленню в натурі меж державної пам`ятки природи місцевого значення «Алея горіха чорного» в межах Балаклеївської сільської ради, урочище «Сокирно» шляхом укладення договору на розроблення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території природно- заповідного фонду - Державна пам`ятка природи (ботанічна) місцевого значення «Алея горіха чорного» орієнтовною площею 0,30 га, яка розташована в межах земельної ділянки комунальної власності площею 5,7265 га кадастровий номер :02:002:0482 в адміністративних межах Балаклеївської сільської ради (за межами села Балаклея) з цільовим призначенням землі запасу, код 16 та затвердження розробленого проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території природно-заповідного фонду на сесії Балаклеївської сільської ради.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 13 червня 2022 року.

Головуючий Алла РУДЕНКО