Справа № 420/2736/21
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/2736/21
Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Бітова А.І.,

Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платника податків на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків ДПС, Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платника податків про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2021р. ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДПС, Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платника податків, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ Офісу великих платників податків ДПС за №48-О від 15.01.2021р. «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Одеського управління Офісу великих платників податків ДПС;

- стягнути з офісу великих платників податків ДПС на користь ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що з 17.09.2019р. вона займала посаду начальника Одеського управління Офісу великих платників податків ДПС. 15.12.2020р. її було ознайомлено з попередженням про звільнення з посади начальника Одеського управління Офісу великих платників податків ДПС у зв`язку з Ліквідацією Офісу великих платників податків ДПС. В подальшому, наказом Офісу великих платників податків ДПС за №48-о від 15.01.2021р. ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Одеського управління Офісу великих платників податків ДПС з 22.01.2021р. відповідно до п.1-1 ч.1 ст.87 ЗУ «Про державну службу» у зв`язку з ліквідацією державного органу. 18.02.2021р. ОСОБА_1 ознайомилась із наказом про звільнення.

Позивачка вважає вказаний наказ незаконним та протиправним, оскільки відповідачем при її звільненні було проігноровано ухвалу суду про вжиття заходів забезпечення позову від 1.09.2020р. по справі за №420/8229/20 щодо заборони звільняти ОСОБА_1 з посади начальника Одеського (Південного) управління Офісу великих платників податків ДПС до моменту набрання рішення законної сили. Таким чином, такі дії Офісу великих платників податків ДПС є грубим порушенням прав людини виходячи з вимог чинного національного та міжнародного законодавства, зокрема, права людини за Європейською Конвенцією прав людини. Крім того, відповідно до витягу з ЄДР, запис щодо припинення дії Офісу великих платників податків ДПС станом на 18.03.2021р. відсутній, а відтак орган фактично продовжує існувати.

Посилаючись на вказане просила позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Офісу великих платників податків ДПС за №48-О від 15.01.2021р. «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Одеського управління Офісу великих платників податків ДПС з 22.01.2021р..

Стягнути з офісу великих платників податків ДПС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 278 803,18грн. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Одеського управління Офісу Великих платників податків ДПС з 22.01.2021р. та в частині стягнення з Офісу великих платників податків ДПС на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 33 675,67грн. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення норм права.

Сторони були сповіщені про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Під час підготовки справи до розгляду, представником Південного міжрегіонального управління ДПС було подано клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Так, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2022р. було задоволено вказане клопотання та призначено розгляд справи 8.06.2022р. в режимі відеоконференції.

Перед початком розгляду даної справи 8.06.2022р. у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, розпочалася повітряна тривога, у зв`язку із чим представник Південного міжрегіонального управління ДПС не заперечував про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник позивачки в судове засідання з`явився та подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

З урахуванням належного сповіщення сторін, судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивачки відбулося з порушеннями норм законодавства, а тому оскаржуваний наказ за №48-о від 15.01.2021р. «Про звільнення ОСОБА_1 » є протиправним та незаконним, а тому належить до скасування.

Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що наказом Офісу великих платників податків ДПС за №72-о від 16.09.2019р. ОСОБА_1 призначена на посаду начальника Одеського управління Офісу великих платників податків ДПС.

15.12.2020р. ОСОБА_1 ознайомилася з Попередженням про наступне звільнення за підписом Заступника начальника, голови комісії з ліквідації Офісу великих платників податків ДПС А. Пужай-Череди, яким у зв`язку з ліквідацією Офісу великих платників податків ДПС на виконання постанови КМУ від 30.09.2020р. за №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби», наказу Державної податкової служби України від 8.10.2020р. за №556 «Про ліквідацію територіальних органів ДПС» та наказу Офісу великих платників податків ДПС від 15.10.2020р. за №1-л «Про затвердження заходів з проведення ліквідації Офісу великих платників податків ДПС» відповідно до ч.3 п.1 ст.87 ЗУ «Про державну службу» (не пізніше ніж за 30 календарних днів) позивачку було попереджена про наступне звільнення з посади начальника Одеського управління Офісу великих платників податків ДПС не раніше ніж за 30 календарних днів з дати ознайомлення з цим попередженням.

Також, вказаним попередженням позивачку було повідомлено про те, що державну службу буде припинено на підставі п.1-1 ч.1 ст.87 ЗУ «Про державну службу».

В подальшому, 15.01.2021р. Офісом великих платників податків ДПС було прийнято наказ за №48-о «Про звільнення ОСОБА_1 », відповідно до вимог постанови КМУ від 30.09.2020р. за №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби», яким ОСОБА_1 , начальника Одеського управління Офісу великих платників податків ДПС, 22.01.2021р. було звільнено відповідно до п.1-1 ч.1 ст.87 ЗУ «Про державну службу» у зв`язку з ліквідацією державного органу.

Позивачка вважає наказ про її звільнення протиправним та незаконним, оскільки він був прийнятий з порушенням чинних норм законодавства.

Перевіряючи правомірність прийняття оскаржуваного наказу про звільнення позивачки, з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує його протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.1 ЗУ «Про державну службу» встановлено, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством. Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до ст.5 ЗУ «Про державну службу», правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом. Особливості правового регулювання державної служби в системі правосуддя визначаються законодавством про судоустрій і статус суддів. На державних службовців поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції».

За правилами п.4 ч.1 ст.83 ЗУ «Про державну службу», державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (ст.87,87-1 цього Закону).

У відповідності до п.1-1 ч.1 ст.87 ЗУ «Про державну службу» підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є ліквідація державного органу.

Згідно з ч.3 ст.87 ЗУ «Про державну службу», суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі п.1 та 1-1 ч.1 цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.

Приписами ст.36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору є: 1) угода сторін; 2) закінчення строку (п.2 і 3 ст.23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; 3) призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу; 4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст.38,39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (ст.40,41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (ст.45); 5) переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду; 6) відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці; 7) набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи; 7-1) укладення трудового договору (контракту), всупереч вимогам Закону України Про запобігання корупції, встановленим для осіб, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом року з дня її припинення; 7-2) з підстав, передбачених Законом України Про очищення влади; 7-3) набрання законної сили рішенням суду про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави стосовно особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках; 8) підстави, передбачені контрактом; 9) підстави, передбачені іншими законами. У випадках, передбачених пунктами 7, 7-1 і 7-3 частини першої цієї статті, особа підлягає звільненню з посади у триденний строк з дня отримання органом державної влади, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою, організацією копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, а у випадку, передбаченому пунктом 7-2, особа підлягає звільненню з посади у порядку, визначеному ЗУ «Про очищення влади». Зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору. У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (п.1 ч.1 ст.40).

У відповідності до ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6.11.1992р. за №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді спорів про звільнення за п.1 ст.40 КЗпП суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він про наступне вивільнення. У випадках зміни власника підприємства (установи, організації) чи його реорганізації (злиття з іншим підприємством, приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше, наприклад, державного підприємства в орендне підприємство або підприємства в господарське товариство) дія трудового договору працівника продовжується (ч.3 ст.36 КЗпП в редакції від 19 січня 1995 року). При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п.1 ст. 40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

Як встановлено судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду, що постановою КМУ від 30.09.2020р. за №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, зокрема Офіс великих платників податків ДПС.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на час розгляду справи Офіс великих платників податків ДПС (ідентифікаційний код 43141471) як юридична особа перебуває у стані припинення з 22.10.2020р..

Наказом Державної податкової служби України від 30.09.2020р. за №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено як відокремлений підрозділ Державної податкової служби територіальний орган - Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (код ЄДРПОУ ВП 44104032) як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України зареєстровано - 14.12.2020р..

Наказом Державної податкової служби України від 24.12.2020р. за №755 визначено розпочати з 1.01.2021р. здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020р. №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до п.1 постанови КМУ від 30.09.2020р. №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби».

Приписами ст.104 ЦК України визначено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації або ліквідації.

Згідно ст.81 ЦК України, на юридичних осіб публічного права у цивільних відносинах положення цього Кодексу поширюється, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності ч.3 ст.81 ЦК України, порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюється Конституцією України та законом.

Апеляційний суд зазначає, що ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У цьому акті має бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади. Якщо таке обґрунтування наведене, то у такому випадку має місце ліквідація юридичної особи публічного права, а якщо ні, то самого лише посилання на те, що особа ліквідується, є недостатнім. У зв`язку з цим при вирішенні спорів щодо поновлення на роботі працівників юридичної особи публічного права, про ліквідацію яких було прийнято рішення, судам належить, крім перевірки дотримання трудового законодавства щодо таких працівників, з`ясовувати фактичність такої ліквідації (чи мала місце у цьому випадку реорганізація). При вирішенні зазначеної категорії спорів підлягає оцінці і правовий акт, що став підставою ліквідації, зокрема: чи припинено виконання функцій ліквідованого органу, чи покладено виконання цих функцій на інший орган.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.03.2018р. у справі за №802/651/16-а, від 24.09.2019р. у справі за №817/3397/15.

Враховуючи вказане, судова колегія зазначає, що з 1.01.2021р. фактично функції та повноваження Одеського управління Офісу великих платників податків ДПС перейшли до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Як вбачається із матеріалів справи, що загальний стаж ОСОБА_1 на державній службі складає 18р., з яких 2 роки на посаді заступника начальника з обслуговування великих платників СДПІ у м.Одесі та 5 років на посаді начальника СДПІ з обслуговування великих платників у м.Одесі. Крім того, позивачку було відзначено Подякою Голови Асоціації платників податків України Грігола Катамалзе в 2016р. за сумлінне ставлення до виконання функціональних обов`язків та ефективну працю; підготовлено рукописи дисертаційної роботи на тему: «Податкове стимулювання інвестиційного розвитку економіки України», опубліковано розділи в монографіях, статті у фахових виданнях та тези конференцій по темі дисертації; за час роботи будь яких попереджень, нарікань щодо неналежного виконання своїх обов`язків, дисциплінарних стягнень щодо ОСОБА_1 не було зафіксовано.

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що 20.11.2020р. на офіційному порталі Державної податкової служби України було розміщено оголошення про добір на вакантні посади державної служби категорії «Б» територіальних органів ДПС, утворених на правах відокремлених підрозділів, шляхом укладення контракту про проходження державної служби на період дії карантину, на підставі наказу ДПС №1172-о від 20.11.2020р., серед яких була посада начальника ГУ ДПС по роботі з великими платниками податків у Південному міжрегіональному управлінні ДПС.

Так, 24.11.2020р. позивачка подала до ДПС України заяву про участь в доборі на зайняття посади начальника Південного міжрегіонального управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків. В електронному кабінеті ОСОБА_1 в графі «Статус» вакансії зазначено «Погоджена», що підтверджується витягом з електронного кабінету ОСОБА_1 . Згідно повідомлення, яке надійшло 24.11.2020р. об 17:15год. на електронну пошту ОСОБА_1 від служби управління персоналом ДПС, запит на участь в доборі перевірено та ОСОБА_1 допущено до участі в доборі.

Однак, як зазначає позивачка, що в подальшому жодних дій від Служби управління персоналом Державної податкової служби України щодо повідомлення ОСОБА_1 про проходження співбесіди у режимі відеоконференції не було здійснено.

Згідно з п.4 Порядку призначення на посади державної служби на період дії карантину, установленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року № 290, з метою визначення переможця (переможців) за результатами процедур конкурсного відбору проводиться співбесіда з кожним кандидатом, визначеним Комісією або конкурсною комісією: на зайняття посад категорії А та посад категорії Б, які здійснюють повноваження керівників державної служби в державних органах, - суб`єктом призначення; на зайняття інших посад категорій Б і В - керівником державної служби в державному органі. Така співбесіда за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі може проводитися уповноваженою ним особою. Про результати проведення співбесіди уповноважена особа письмово повідомляє суб`єкту призначення або керівнику державної служби в державному органі у строк, що не перевищує три календарних дні.

Відповідно до п.5 Порядку призначення на посади державної служби на період дії карантину, установленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року № 290, суб`єкт призначення або керівник державної служби в державному органі проводить співбесіду з кандидатами, в тому числі дистанційно в режимі відеоконференції за умови наявності технічної можливості. Така співбесіда за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби може проводитись уповноваженою ним особою. Використовувані технічні засоби та/або технології повинні забезпечити належну якість зображення та звуку. У разі проведення співбесіди дистанційно в режимі відеоконференції канал зв`язку, час і дата початку проведення такої співбесіди узгоджуються з кандидатом будь-яким доступним способом, у тому числі засобами телекомунікаційного зв`язку. Перед проходженням співбесіди в режимі відеоконференції кандидат пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, який посвідчує особу та підтверджує громадянство України, що дає змогу ідентифікувати цього кандидата.

Згідно з п.6 Порядку призначення на посади державної служби на період дії карантину, установленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року № 290, після проведення співбесіди суб`єкт призначення або керівник державної служби в державному органі приймає рішення про визначення переможця (переможців) за результатами процедур конкурсного відбору або про його (їх) відсутність. Такі рішення оформляються протокольним рішенням суб`єкта призначення або шляхом видання наказу (розпорядження) керівника державної служби в державному органі.

Отже, судова колегія вважає, у відповідача були всі необхідні підстави та можливість запропонувати позивачу вакантну посаду державної служби в новоствореному органі.

З урахуванням зазначеного, апеляційний суд вважає, що Офіс великих платників податків ДПС безпідставно не запропонував ОСОБА_1 вакантної посади, в тому числі і в новоствореному органі - Південному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків, що є правонаступником його майна, прав та обов`язків, у відповідному управлінні або іншої рівнозначної посади, та/або не зазначив правову підставу неможливості запропонувати вакантної посади, що свідчить про те, що відносно ОСОБА_1 під час реалізації її права на державну службу була здійснена дискримінація, що порушує її право на працю.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що в провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходилася адміністративна справа за №420/8229/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків ДПС, третя особа - Південне управління Офісу великих платників податків ДПС, в якій позивачка просила: визнати протиправними дії Офісу ВПП ДПС щодо попередження про наступне вивільнення ОСОБА_1 з посади начальника Одеського управління Офісу ВПП ДПС, вручене 18.08.2020; визнати протиправним та скасувати попередження про наступне вивільнення ОСОБА_1 з посади начальника Одеського управління Офісу ВПП ДПС, вручене 18.08.2020; зобов`язати Офіс ВПП ДПС утриматися від звільнення ОСОБА_2 з посади начальника Одеського (Південного) управління Офісу ВПП ДПС на підставі п.1 ч.1 ст.87 Закону України Про державну службу.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 1.09.2020р. у справі за №420/8229/20 заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову було задоволено, заборонено Офісу великих платників податків ДПС до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі: продовжувати процедуру добору на посаду Начальника Південного управління Офісу великих платників податків ДПС; звільняти ОСОБА_1 з посади начальника Одеського (Південного) управління Офісу великих платників податків ДПС.

В ухвалі також зазначено, що вона підлягає негайному виконанню та що оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

В подальшому, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.10.2020р. у справі за №420/8229/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків ДПС, третя особа - Південне управління офісу великих платників податків ДПС, про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування попередження про наступне вивільнення, зобов`язання утриматися від звільнення було задоволено частково, визнано протиправними дії Офісу ВПП ДПС щодо попередження про наступне вивільнення ОСОБА_1 з посади начальника Одеського управління Офісу ВПП ДПС, врученого 18.08.2020р., зобов`язано Офіс великих платників податків ДПС утриматися від звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Одеського (Південного) управління Офісу великих платників податків ДПС на підставі п.1 ч.1 ст.87 ЗУ «Про державну службу», в іншій частині позовних вимог було відмовлено, стягнуто з бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840,8грн..

При цьому, вказане рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.10.2020р. у справі за №420/8229/20 набрало законної сили на підставі постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2021р..

Однак, як вбачається із матеріалів справи, що наказом Офісу великих платників податків ДПС №48-о від 15.01.2021р. ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Одеського управління Офісу великих платників податків ДПС з 22.01.2021р., тобто відповідачем в період спірних правовідносин було проігноровано заборону суду до набрання законної сили судовим рішенням у справі №420/8229/20 звільняти позивачку з посади начальника Одеського (Південного) управління Офісу великих платників податків ДПС.

Таким чином, судова колегія вважає, що відповідачем не дотримано одного з елементів критерію «необхідності у демократичному суспільстві», а саме принципу пропорційності, який, в свою чергу, вимагає встановлення балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень, що призвело до негативних наслідків для позивача за відсутності будь-якої вини останнього.

Враховуючи вищевказане, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що звільнення позивачки відбулося з порушеннями приписів законодавства, а тому оскаржуваний наказ Офісу великих платників податків ДПС від 15.01.2021р. за №48-о «Про звільнення ОСОБА_1 » є протиправним та належить до скасування.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платника податків залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Ю.М.Градовський

Судді: А.І. Бітов

Л.П.Шеметенко