Справа № 300/4907/21
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення касаційної скарги

15 червня 2022 року

м. Київ

справа № 300/4907/21

адміністративне провадження № К/990/13534/22

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Коваленко Н.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського міського центру зайнятості про визнання протиправними дій щодо відмови у наданні статусу безробітної особи, скасування рішення, викладених інформаційним повідомленням у формі зауваження від 29 січня 2021 року і листом від 09 липня 2021 року за №2419-03/29-21, та зобов`язання надати статус безробітної особи за заявою від 28 січня 2021 року, а також призначити виплату допомоги по безробіттю,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківського міського центру зайнятості Івано-Франківської області про визнання протиправними дій щодо відмови у наданні статусу безробітної особи, скасування рішення, викладених інформаційним повідомленням у формі зауваження від 29 січня 2021 року і листом від 09 липня 2021 року за №2419-03/29-21, та зобов`язання надати статус безробітної особи за заявою від 28 січня 2021 року, а також призначити виплату допомоги по безробіттю.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 травня 2022 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 травня 2022 року, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, Суд виходить із такого.

Справу в суді першої інстанції розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Спірні правовідносини у справі виникли у зв`язку із тим, що відповідачем, в порушення вимог Закону України "Про зайнятість населення" № 5067-VI від 05 липня 2012 року та положень Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 року за № 792, Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та призначення виплати допомоги по безробіттю в електронній формі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 квітня 2020 року за № 307, відмовлено ОСОБА_1 у наданні статусу безробітної особи за заявою від 28 січня 2021 року, з посиланням на необхідність подання ним довідки про припинення ведення особистого селянського господарства або виходу з такого господарства. За доводами позивача, не будучи членом особистого селянського господарства, в онлайн режимі в січні 2021 року через Єдиний державний веб-портал електронних послуг "Дія" подав до відповідача заяви про надання статусу безробітного і заяви про призначення виплати допомоги по безробітному.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Із системного аналізу наведених положень процесуального закону можна зробити висновок, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення положень вказаних норм у їхньому взаємозв`язку дає змогу дійти висновку, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

При цьому, доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Проте касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише посилання на фактичні обставини справи, нормативно-правові акти, а також позицію скаржника про те, що судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено судове рішення з порушенням вимог чинного законодавства України, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись статтями 169, 330, 332 КАС України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського міського центру зайнятості про визнання протиправними дій щодо відмови у наданні статусу безробітної особи, скасування рішення, викладених інформаційним повідомленням у формі зауваження від 29 січня 2021 року і листом від 09 липня 2021 року за №2419-03/29-21, та зобов`язання надати статус безробітної особи за заявою від 28 січня 2021 року, а також призначити виплату допомоги по безробіттю, - повернути особі, яка її подала.

2. Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

3. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не оскаржується.

Суддя Н.В. Коваленко