Справа № 291/1436/21
Суддя: Митюк О. В.
Дата ухвалення: 2022-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 291/1436/21
Ружинський районний суд Житомирської області

Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2022 року

Ружинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Митюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Герасимчук Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 , представника позивача Гарбузюк Олександр Олександрович до Інспектора СРПП ВПД №2 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Грека Юрія Михайловича, Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №952666 від 23.11.2021 року. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що постановою серії БАА №952666 від 23.11.2021 року винесеною інспектором СРПП ВПД №2 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Греком Юрієм Михайловичем було його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425,00 грн. за те, що 23.11.2021 року о 11 год. 35 хв. смт. Ружин по вул. Бердичівське Шосе, 1, він керув автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2107» д. н. з. НОМЕР_1 з причепом «ПГ1000» д. н. НОМЕР_2 без поліса ОСЦПВ, чим порушив п. п. 2. 1 ґ) ПДР України.

Поліцейським ОСОБА_2 було грубо порушено порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, який затверджений Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Оскаржувана постанова не відповідає встановленій формі, затвердженій Наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року, а саме додатку до наказу №5:

-другий рядок пункту 3 оскаржуваної постанови має надрукований підтекст «(прізвище, ім`я, по батькові)» - даний підтекст згідно додатку №5 до Наказу МВС 1395 від 07.11.2015 року повинен міститися в першому рядку пункту 4 постанови де він взагалі відсутній;

-окрім цього, в другому рядку пункту 4 оскаржуваної постанови відсутня друга дужка після підтекстового слова «перебування»;

-також, другий рядок пункту 5 оскаржуваної постанови містить надрукований підтекст «(місце скоєння адміністративного правопорушення)», який має міститися в третьому рядку пункту 5. Аналогічного висновку дійшов ВС КАС у своїй постанові від 13.02.2020 року по справі №524/9716/16-а.

Оскаржувана постанова не містить інформації про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (ч. З ст. 283 КУпАП). Аналогічного висновку дійшов ВС КАС у своїй постанові від 14.02.2018 року по справі №536/583/17.

Записи здійснюються розбірливим почерком, а прізвище, ім`я, по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її місце проживання (перебування), місце роботи, а також посада, спеціальне звання та прізвище, ім`я, по батькові поліцейського записуються друкованими літерами. Дані записи поліцейський ОСОБА_2 здійснив з порушенням п. 10 розділу XV Наказу МВС №1395 від 07.11.2015 року.

Поліцейським Греком Ю. М. було порушено ст. 268 КУпАП в частині ненадання можливості ОСОБА_1 скористатися правом на захист, хоча останній наполягав забезпечити йому право на юридичну допомогу адвоката. А тому,вважає що в його діях взагалі відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Ухвалою судді від 03.12.2021 року справу було призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали.

Відповідач Інспектор СРПП ВПД №2 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області старший лейтенант поліції Грек Ю.М. в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомив. Відзив на позов до суду не подав.

Представник відповідача ГУНП в Житомирській області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомив. Однак, надіслав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , у зв`язку із його безпідставністю та відмовити у задоволені судових витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 22-27).

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що оскаржуваною постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №952666 від 23.11.2021 року, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с. 55).

Як вказано в зазначеній постанові, 23.11.2021 року о 11 год. 35 хв. смт. Ружин по вул. Бердичівське Шосе, 1, гр. ОСОБА_1 керув автомобілем з причепом «ПГ1000» д. н. НОМЕР_2 без поліса ОСЦПВ, чим порушив п. п. 2. 1 ґ) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Оцінивши, вищевказані докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що ці докази не підтверджують вину позивача ОСОБА_1 у вчиненні вищезгаданого адміністративного правопорушення, у зв`язку із наступним.

Пункт 2.1 ПДР України передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які стосуються правил дорожнього руху, зокрема передбачені частиною першою, другою, четвертою статті 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Разом з тим, відеозаписи, що долучені до матеріалів справи, не містять достатніх даних про вчинення позивачем вищевказаного правопорушення.

До того ж ці відеозаписи в будь-якому разі являються неналежними доказами порушення позивачем правил дорожнього руху, у зв`язку із тим, що оскаржувана постанова від 23 листопада 2021 року серії БАА №952666 не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено дані відеозаписи.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі №524/1284/17.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували вину позивача у вчиненні вищевказаного правопорушення відповідачами суду не надано.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням частини 2 ст. 77 КАС України і п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України та є необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню з підстав недоведеності вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат, а саме - витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3900,00 грн., суд вважає за потрібне зазначити наступне.

Загальне правило розподілу судових витрат полягає в тому, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Частина 1 ст.132 КАС України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється в порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктами 4, 6 ч. 1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат,адвокатське бюро,адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Зокрема, згідно ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 134 КАС України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Однак, до матеріалів справи не долучено детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, зокрема: фінансових документів (банківської квитанції, чеку, тощо).

Відтак суд відмовляє у задоволенні вимоги щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу.

Оскільки позивач відповідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, то відповідно судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 7, 121, 245, 247, 280, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 9, 74, 77, 90, 139, 212, 241-246, 255, 257, 286, 294, 295, 297, 325 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , представника позивача Гарбузюк Олександр Олександрович до Інспектора СРПП ВПД №2 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Грека Юрія Михайловича, Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №952666 від 23.11.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління національної поліції у Житомирській області (місцезнаходження: м. Житомир, вул. Старий Бульвар, 5/37) на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 грн.

У частині відшкодування судових витрат на правничу (правову) допомогу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного протягом десяти днів.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: іспектор СРПП Відділу поліцейської діяльності №2 Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області Грек Юрій Михайлович, місце знаходження якого:13601, смт.Ружин, вул. Бірюкова, 29.

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Житомирській області, який знаходиться за адресою: 10008, м. Житомир, вул. Старий бульвар, 5/37.

Суддя О. В. Митюк.