Справа № 400/8384/21
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2022-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/8384/21

Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В. Час і місце ухвалення: 23.02.2022р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук`янчук О.В.

суддів - Бітова А.І.

- Ступакової І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 17.08.2021р. №65 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру»;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, необхідного для призначення пенсії за вислугу років згідно із статтею 86 Закону України від 14.10.2014р. №1697-VII «Про прокуратуру» періоди роботи на посадах:

старшого державного податкового інспектора - юриста Державної податкової інспекції по Братському району в період з 26.04.1993р. по 09.09.1996р.;

старшого помічника прокурора Арбузинського району прокуратури Миколаївської області в період з 27.03.2006р. по 20.11.2011р. (час перебування у відпустці по догляду за дитиною);

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області призначити та виплачувати позивачу пенсію за вислугу років згідно із статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати без обмеження її максимального розміру, починаючи з 11.08.2021р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 17.08.2021р. №65, прийнятим за принципом екстериторіальності опрацювання заяв про призначення пенсії, їй незаконно відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» з посиланням на відсутність необхідної вислуги років. При прийнятті вказаного рішення територіальним органом ПФУ взагалі проігноровано (не зараховано та не відмовлено в зарахуванні) стаж роботи позивача на посаді старшого державного податкового інспектора - юриста Державної податкової інспекції по Братському району в період з 26.04.1993р. по 09.09.1996р., який, у відповідності до ч.6 ст.86 Закону №1697-VII підлягає зарахуванню до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею. Крім того, відповідачем необґрунтовано не враховано періоду роботи ОСОБА_1 на посаді старшого помічника прокурора Арбузинського району прокуратури Миколаївської області в період з 27.03.2006р. по 20.11.2011р.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 17.08.2021р. №65 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 , який надає право на призначення пенсії відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру», періоди роботи в органах прокуратури: з 16.09.1996 по 24.01.1999, з 25.01.1999 по 09.05.1999, з 10.05.1999 по 08.09.2004, з 09.09.2004 по 04.06.2012, з 05.06.2012 по 18.05.2014, з 19.05.2014 по 14.12.2015, з 15.12.2015 по 10.08.2021 та на посаді старшого державного податкового інспектора - юриста Державної податкової інспекції по Братському району з 26.04.1993 по 09.09.1996.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області з 11.08.2021р. призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 60 відсотків від суми її місячної (чинної) заробітної плати.

У задоволенні позовної вимоги про нарахування та виплату пенсії без обмеження її максимального розміру відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ГУ ПФУ в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 23.02.2022р. з прийняттям нового судового рішення - про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам відповідача, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно зі ст.86 Закону №1697-VII, неможливо зарахувати період перебування ОСОБА_1 у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (05.11.2005 - ІНФОРМАЦІЯ_1 ), оскільки до заяви від 11.08.2021р. позивачем не було надано наказу про надання зазначеного виду відпустки та свідоцтва про народження дитини, які могли б підтвердити правомірність зарахування зазначеного періоду до вислуги років.

Також, апелянт посилається на те, що період з 21.12.2008р. по 30.11.2021р. не підлягає зарахуванню до вислуги років, що дає право на пенсію згідно зі ст.86 Закону №1697-VII, оскільки в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про наявність у ОСОБА_1 трудових відносин з органами прокуратури та сплату страхових внесків. Окрім цього, до заяви про призначення пенсії позивач не надала відповідні накази про продовження відпустки по догляду за дитиною.

Посилається апелянт і на те, що у трудовій книжці ОСОБА_1 відсутній запис про прийняття присяги державного службовця при вступі на посаду старшого державного податкового інспектора - юриста Державної податкової інспекції по Братському району, у зв`язку з чим зазначена посада не може відноситися до державної служби.

Як стверджує апелянт, при зверненні із заявою про призначення пенсії вислуга років ОСОБА_1 становить 18 років 10 місяців 01 день, а не 24 роки 10 місяців 25 днів, як це розрахував суд першої інстанції. А відтак, рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 17.08.2021р. №65 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» є правомірним та підстави для його скасування відсутні.

ОСОБА_1 подала письмовий відзив на апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Миколаївській області, в якій просить скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Позивач зазначає про необґрунтованість посилань апелянта на ненадання нею доказів перебування у відпустці по догляду за дитиною, оскільки нею було додано до матеріалів позову відповідні накази прокурора Миколаївської області. До того ж, відпустка по догляду за дитиною, у відповідності до ч.2 ст.181 КЗпП України, зараховується як до загального, так і безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю. Що ж до посилання апелянта на відсутність у трудовій книжці ОСОБА_1 запису про прийняття присяги державного службовця при вступі на посаду старшого державного податкового інспектора - юриста Державної податкової інспекції по Братському району, позивач зазначає, що для визначення права на зарахування відповідного періоду до спеціального стажу визначальним є, що така посада вимагала наявності вищої юридичної освіти та фактично обіймалася позивачем.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 починаючи з 16.09.1996р. працювала в органах прокуратури Миколаївської області.

Згідно довідки Миколаївської обласної прокуратури від 09.08.2021р. №07-683вих-21 загальний стаж роботи в органах прокуратури ОСОБА_1 , 1969 року народження, станом на 09.08.2021р. складає 24 роки 10 місяців 24 дні та складається з наступних періодів:

з 16.09.1996 по 24.01.1999 - помічник прокурора Єланецького району;

з 25.01.1999 по 09.05.1999 - помічник прокурора Братського району;

з 10.05.1999 по 08.09.2004 - помічник прокурора Арбузинського району;

з 09.09.2004 по 04.06.2012 - старший помічник прокурора Арбузинського району;

з 05.06.2012 по 18.05.2014 - старший прокурор прокуратури Арбузинського району;

з 19.05.2014 по 14.12.2015 - прокурор прокуратури Арбузинського району;

з 15.12.2015 по т/ч - прокурор Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури.

Зазначені періоди роботи позивача в органах прокуратури підтверджено також записами трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 06.09.1988р.

11.08.2021р. ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно із статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VII (далі - Закон №1697-VII).

До заяви позивач додала: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; заяву про призначення пенсії; паспорт громадянина України; диплом про освіту; 2 довідки про заробітну плату; заяву про спосіб виплати пенсії; довідку Миколаївської обласної прокуратури від 09.08.2021р. №07-683вих-21; свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_2 від 27.12.2005р.; трудову книжку серії НОМЕР_1 від 06.09.1988р.

На виконання пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005р. №22-1, враховуючи принцип екстериторіальності, після прийняття, реєстрації та сканування поданих позивачем документів вони були направлені ГУ ПФУ в Миколаївській області до ГУ ПФУ в Запорізькій області для прийняття рішення по суті заяви ОСОБА_1

17.08.2021р. ГУ ПФУ в Запорізькій області прийняло рішення №65, яким відмовило позивачу в призначенні пенсії за вислугу років згідно із статтею 86 Закону №1697-VII.

Рішення від 17.08.2021р. №65 мотивоване тим, що стаж позивача за вислугу років та стаж роботи на посадах прокурорів становить 18 років 10 місяців 1 день, що недостатньо для призначення пенсії, оскільки Законом №1697-VII вимагається стаж за вислугу років тривалістю не менше 25 років.

Зазначено, що до стажу за вислугу років та до стажу роботи на посадах прокурорів не враховано період роботи з 27.03.2006р. по ІНФОРМАЦІЯ_1. у зв`язку з наявністю в даних персоніфікованого обліку відомостей про здійснення догляду за дитиною до трьох років у цей період, які не підтверджені відповідними документами.

Листом від 14.09.2021р. №1400-0304-8/61250 ГУ ПФУ в Миколаївській області повідомило позивача про прийняття за її заявою про призначення пенсії рішення від 17.08.2021р. № 65. У цьому листі зазначено, що до стажу за вислугу років не враховано періоди:

- з 05.11.2005 по 20.12.2008 - у зв`язку з ненаданням наказу про період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку;

- з 21.12.2008 по 30.11.2011 - оскільки у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про наявність трудових відносин з органами прокуратури та сплату страхових внесків.

Не погоджуючись з правомірністю відмови органу ПФУ у призначенні пенсії за вислугу років згідно із статтею 86 Закону №1697-VII ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 17.08.2021р. №65, наявність підстав для зарахування до стажу ОСОБА_1 , який надає право на призначення пенсії відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру», періодів роботи в органах прокуратури: з 16.09.1996 по 24.01.1999, з 25.01.1999 по 09.05.1999, з 10.05.1999 по 08.09.2004, з 09.09.2004 по 04.06.2012, з 05.06.2012 по 18.05.2014, з 19.05.2014 по 14.12.2015, з 15.12.2015 по 10.08.2021 та на посаді старшого державного податкового інспектора - юриста Державної податкової інспекції по Братському району з 26.04.1993 по 09.09.1996, що є достатнім для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 60 відсотків від суми її місячної (чинної) заробітної плати.

При цьому, суд не знайшов правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про нарахування та виплату пенсії без обмеження її максимального розміру, зазначивши, що положення абзацу 6 частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VІІ, якими обмежується максимальний розмір пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню.

Оскільки рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.02.2022р. в частині відмови в задоволенні позову не оскаржено ОСОБА_1 в апеляційному порядку, тому, на підставі ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає правильність висновків суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ГУ ПФУ в Миколаївській області, тобто в частині задоволення позову.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури визначає Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VII, статтею 86 якого врегульовано питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

Так, відповідно до ч.1, ч.2 ст.86 Закону №1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Частиною 6 статті 86 Закону №1697-VII передбачено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів;

слідчими, суддями;

на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою;

у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання;

на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України;

на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури;

військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання;

відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Відповідно до ч.8 ст.86 Закону №1697-VII право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування.

Пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами. (ч.13 ст.86 Закону №1697-VII)

З аналізу вказаних правових норм у їх сукупності слідує, що для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у відповідності до ст.86 Закону №1697-VII необхідним є:

- встановлення факту роботи позивача безпосередньо перед зверненням за призначенням пенсії в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора;

- наявність у позивача на день звернення вислуги років не менше 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

При цьому, стаж роботи на посадах прокурорів та вислуга років, що дає право на пенсію згідно з ст.86 Закону №1697-VII є різними поняттями, оскільки до відповідної вислуги можуть бути включені періоди роботи особи не лише в органах прокуратури, а й на інших посадах, перелік яких визначено частиною 6 статті 86 Закону №1697-VII.

Як вже зазначалося колегією суддів, підставою для прийняття рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 17.08.2021р. №65 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років стало посилання територіального органу ПФУ на те, що стаж за вислугу років та стаж роботи позивача на посадах прокурорів становить 18 років 10 місяців 1 день, що не є достатньо для призначення пенсії.

При цьому, у вказаному рішенні відповідачем не зазначено, які саме періоди роботи ОСОБА_1 зараховано до стажу за вислугу років та стажу роботи на посадах прокурорів.

Лише зазначено, що до стажу за вислугу років та до стажу роботи на посадах прокурорів не враховано період роботи позивача з 27.03.2006р. по ІНФОРМАЦІЯ_1. у зв`язку з наявністю в даних персоніфікованого обліку відомостей про здійснення догляду за дитиною до трьох років у цей період, які не підтверджені відповідними документами.

Як вбачається з матеріалів справи, у відпустці по догляду за дитиною на підставі ст.18 Закону України «Про відпустки» ОСОБА_1 перебувала у вказаний в рішенні ГУ ПФУ в Запорізькій області від 17.08.2021р. №65 період з 27.03.2006р. по ІНФОРМАЦІЯ_1. під час її роботи на посаді старшого помічника прокурора Арбузинського району.

Частиною 6 статті 86 Закону №1697-VII передбачено можливість зарахування до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Апелянт, в обґрунтування правомірності його дій щодо не зарахування відповідного періоду до вислуги років позивача, посилається на ненадання ОСОБА_1 документів, передбачених абз.6 пп.2 п.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1.

Так, відповідно до абз.6 пп.2 п.2 Порядку №22-1 період перебування у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами у період з 01 січня 2004 року по 30 червня 2013 року включно підтверджується свідоцтвом про народження дитини, наказом про надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, довідкою з реєстру застрахованих осіб. Період перебування у відпустці визначається як період, що відповідає тривалості такої відпустки, встановленій статтею 17 Закону України «Про відпустки», а для жінок, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,- тривалості, передбаченій пунктом 10 частини першої статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та передує даті надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Тобто, у вказаній нормі йдеться про підтвердження перебування особи у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, тоді як спірним рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області не зараховано до стажу за вислугу років та до стажу роботи на посадах прокурорів період роботи позивача з 27.03.2006р. по ІНФОРМАЦІЯ_1. під час перебування нею у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, передбаченій ст.18 Закону України «Про відпустки».

Факт надання позивачу такої відпустки підтверджено наявним в матеріалах справи наказом прокуратури Миколаївської області №154к від 17.03.2006р.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта про ненадання ОСОБА_1 відповідного наказу із заявою про призначення пенсії, оскільки на виконання п.4.2 Порядку №22-1 територіальний орган ПФУ не повідомив позивача про необхідність подання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Таким чином, враховуючи, що необхідною умовою, визначеною частиною 6 статті 86 Закону №1697-VII, для зарахування до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, є встановлення, що така відпустка надавалася, колегія суддів приймає до уваги надану позивачем копію наказу прокуратури Миколаївської області №154к від 17.03.2006р. в якості доказу наявності підстав для зарахування до вислуги років ОСОБА_1 періоду з 27.03.2006р. по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Що ж до посилань апелянта на відсутність підстав для зарахування до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з статтею Закону №1697-VII, відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 21.12.2008р. по 30.11.2011р., то, аналогічно, надання такої відпустки підтверджено наказами прокуратури Миколаївської області №909/1к від 18.12.2008р., №02к від 11.01.2010р., №185/1к від 01.04.2010р. та №03к від 04.01.2011р.

Більше того, у спірному рішенні ГУ ПФУ в Запорізькій області від 17.08.2021р. №65 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років не йдеться про не зарахування вказаного періоду до вислуги років.

До того ж, весь період роботи позивача на посаді старшого помічника прокурора Арбузинського району з 09.09.2004р. по 04.06.2012р., до якого входить період перебування ОСОБА_1 у відпустках у зв`язку з вагітністю та пологами та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зараховано Миколаївською обласною прокуратурою до стажу роботи позивача в органах прокуратури, про що зазначено в довідці від 09.08.2021р. №07-683вих.-21.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ у Миколаївській області зазначає про не зарахування до вислуги років позивача періоду роботи з 21.12.2008р. по 30.11.2021р., оскільки в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про наявність у ОСОБА_1 трудових відносин з органами прокуратури та сплату страхових внесків.

Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта, оскільки:

- на вказану обставину ГУ ПФУ в Запорізькій області не посилалося в спірному рішенні від 17.08.2021р. №65 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років;

- звернення за призначенням пенсії мало місце 11.08.2021р., рішення за результатами такого звернення прийнято відповідачем 17.08.2021р., що свідчить про те, що питання про зарахування стажу до вислуги років до 30.11.2021р. не вирішувалося та не могло вирішуватися територіальним органом ПФУ;

- ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанцій, ГУ ПФУ в Миколаївській області, як суб`єктом владних повноважень, на якого частина друга статті 77 КАС України покладає обов`язок доказування правомірності прийнятого ним рішення, не надано копії індивідуальних відомостей про застраховану особу, які бралися ним до уваги під час прийняття рішення від 17.08.2021р. № 65.

Враховуючи, що у рішенні ГУ ПФУ в Запорізькій області від 17.08.2021р. №65, листі ГУ ПФУ в Миколаївській області та апеляційній скарзі зазначені різні періоди, які не зараховані до стажу позивача за вислугу років, колегія суддів вважає обґрунтованим обчислення судом першої інстанції відповідного стажу.

У рішенні в справі «Рисовський проти України» ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Лелас проти Хорватії» зазначив, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов`язків.

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Ґаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії»).

На підставі викладеного у сукупності колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 , який надає право на призначення пенсії відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру», періоди роботи в органах прокуратури: з 16.09.1996 по 24.01.1999, з 25.01.1999 по 09.05.1999, з 10.05.1999 по 08.09.2004, з 09.09.2004 по 04.06.2012, з 05.06.2012 по 18.05.2014, з 19.05.2014 по 14.12.2015, з 15.12.2015 по 10.08.2021, що повністю збігається з відомостями, зазначеними у довідці Миколаївської обласної прокуратури від 09.08.2021р. №07-683вих.-21.

Поряд з цим, зазначені періоди сукупно становлять 24 роки 10 місяців 25 днів, що не є достатнім для призначення пенсії за вислугу років відповідно до ч.1 ст.86 Закону №1697-VII.

Частиною 6 статті 86 Закону №1697-VII передбачено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується, серед іншого, час роботи на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою.

З посиланням на вказану норму, при звернені з даним позовом до суду ОСОБА_1 стверджує, що до вислуги років, необхідної для призначення пенсії за вислугу років згідно із статтею 86 Закону №1697-VII «Про прокуратуру», підлягає зарахуванню період її роботи на посаді старшого державного податкового інспектора - юриста Державної податкової інспекції по Братському району з 26.04.1993р. по 09.09.1996р.

Сторонами у справі не заперечується період роботи позивача на вказаній посаді, однак з рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 17.08.2021р. №65 не являється за можливе встановити чи вказаний період зараховано органом ПФУ до вислуги років позивача чи ні.

Заперечуючи проти позову та в обґрунтування вимог апеляційної скарги ГУ ПФУ в Миколаївській області зазначає про відсутність підстав для зарахування періоду роботи ОСОБА_1 на посаді старшого державного податкового інспектора - юриста Державної податкової інспекції по Братському району в період з 26.04.1993р. по 09.09.1996р. до вислуги років, необхідної для призначення пенсії за вислугу років.

Свою позицію відповідач, з посиланням на положення ст.17 Закону України від 16.12.1993р. №3723-ХІІ «Про державну службу» та ч.5 ст.36 Закону України від 10.12.2015р. №889-VII «Про державну службу», обґрунтовує тим, що у трудовій книжці ОСОБА_1 відсутній запис про прийняття присяги державного службовця при вступі на посаду старшого державного податкового інспектора - юриста Державної податкової інспекції по Братському району, у зв`язку з чим зазначена посада не може відноситися до державної служби.

Колегія суддів критично ставиться до таких доводів апелянта, оскільки станом на дату прийняття ОСОБА_1 на посаду старшого державного податкового інспектора - юриста Державної податкової інспекції по Братському району (26.04.1993р.) вказані Закони ще не було прийнято.

Формулювання частини шостої статті 86 Закону №1697-VII дає підстави для висновку, що для зарахування періоду роботи до вислуги років достатнім є та обставина, що для роботи на відповідній посаді державної служби від особи вимагається наявність вищої юридичної освіти.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, яку саме освіту мала позивач у період роботи на посаді старшого державного податкового інспектора - юриста Державної податкової інспекції по Братському району з 26.04.1993 по 09.09.1996.

Однак, як встановлено судом першої інстанції та не заперечується апелянтом, станом на дату роботи ОСОБА_1 на цій посаді та на дату звернення позивача до відповідача за призначенням пенсії за вислугу років для роботи на відповідній посаді державної служби вимагається наявність вищої юридичної освіти. У цій справі не належить досліджувати наявність або відсутність підстав для працевлаштування позивача на посаду старшого державного податкового інспектора - юриста Державної податкової інспекції по Братському району станом на 1993 рік. Розпорядчий акт про призначення позивача на цю посаду також не є предметом оскарження у цій справі. Для визначення права позивача на зарахування відповідного періоду до спеціального стажу важливим є саме те, що така посада вимагала наявність вищої юридичної освіти та фактично обіймалася позивачем.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що період роботи позивача на посаді старшого державного податкового інспектора - юриста Державної податкової інспекції по Братському району з 26.04.1993 по 09.09.1996, що сукупно становить 3 роки 4 місяці 14 днів, підлягає зарахуванню до стажу за вислугу років, який дає право на призначення пенсії за ст.86 Закону №1697-VII.

Що ж до посилань апелянта на втручання суду першої інстанції в дискреційні повноваження органу ПФУ, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки судом використано передбачений Кодексом адміністративного судочинства України механізм захисту прав позивача, а саме: визнання індивідуального акту протиправним та зобов`язання вчинити певні. Таке є рішення є результатом судового розгляду і здійснення судом правосуддя, що належить до повноважень суду відповідно до статті 124 Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

До того ж, колегія суддів враховує, що на законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Колегія суддів зазначає, що якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, то суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав і свобод позивача. Отже, застосування судом першої інстанції зазначеного способу захисту права в контексті спірних правовідносин (зобов`язання призначити пенсію) не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження ГУ ПФУ в Миколаївській області.

На підставі викладеного у сукупності колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ в Миколаївській області правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції від 23.02.2022р. колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа є справою незначної складності та розглядалася судом першої інстанції в порядку спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 14 червня 2022 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова