Справа № 380/3550/22
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/3550/22 пров. № А/857/7835/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н. В., Коваля Р.Й.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу судді Львівського окружного адміністративного суду від 09 березня 2022 року про повернення позовної заяви (суддя Братичак У.В., час ухвалення не зазначений, місце ухвалення м.Львів, дата складання повного тексту не зазначена),

в адміністративній справі №380/3550/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ,

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У лютому 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо виключення ОСОБА_1 без його згоди зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 без проведення усіх необхідних розрахунків при звільненні; 2) визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.09.2021 №188 в частині виключення з 20.09.2021 ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ; 3) зобов`язати відповідача видати наказ про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 у відповідності до вимог п.242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 та нарахувати і виплатити повне грошове забезпечення по дату видання наказу про виключення з особового списку військової частини; 4) зобов`язати відповідача видати ОСОБА_1 довідку про вартість неотриманого речового майна станом на 13.10.2021, провести розрахунок та виплатити належну грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно станом на 13.10.2021 відповідно до частини 1 ст.9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно".

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - залишено без руху, для усунення недоліку в частині подання заяви (клопотання) щодо поновлення строку звернення з цим позовом до суду із належним обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку шляхом подання до суду в десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та доказів поважності причин його пропуску.

До суду першої інстанції від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду із цим позовом позивач вказав, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) від 20.09.2021 року №77-РС його було звільнено з військової служби у відставку за підпунктом б (за станом здоров`я) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 20.09.2021 року. Даний наказ йому не надавався та з ним не ознайомлювався. Зазначив, що оскаржуваний ним наказ від 20 вересня 2021 року позивач отримав від відповідача лише 26 січня 2022 року. Також позивач повідомив, що з 29 вересня по грудень місяць 2021 року він проходив медико-соціальну експертну комісію, а в січні місяці 2022 році перебував на лікуванні у стаціонарі, що підтверджується випискою із медичної карти №1864.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 09.03.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії повернуто позивачеві. Роз`яснено, що повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

З цією ухвалою суду першої інстанції від 09.03.2022 року не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена ухвала суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт на спростування висновків суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено обставини, які об`єктивно унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк, зазначає те, що 23 лютого 2022 року ним було подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та долучено докази поважності пропуску такого строку. Однак, суд помилково дійшов висновку про відсутність поважних причин пропуску строку звернення та про обізнаність позивача щодо видання наказу про виключення його зі списку військової частини НОМЕР_1 від 20.09.2021 №188. Вважає скаржник, що ним було подано до суду докази, які є достатніми та такими, що обґрунтовують поважність причин пропуску строку звернення до суду для захисту порушених, на переконання позивача, прав.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу суду від 09.03.2022 року про повернення позовної заяви та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідач подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену ухвалу суду від 09.03.2022 року - без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги позивача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити, з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що предметом спору у вказаній справі є, зокрема, обставини (факти) в підтвердження вимог позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо виключення ОСОБА_1 без його згоди зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 без проведення усіх необхідних розрахунків при звільненні, а також визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.09.2021 №188 в частині виключення з 20.09.2021 ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 . Крім цього, позивачем заявлено позовні вимоги про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а саме: - видати наказ про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та нарахувати і виплатити повне грошове забезпечення по дату видання наказу про виключення з особового списку військової частини; - видати ОСОБА_1 довідку про вартість неотриманого речового майна станом на 13.10.2021, провести розрахунок та виплатити належну грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції в ухвалі від 09.03.2022 року керувався статтями 169 та 123 КАС України і дійшов висновку, що вказані позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду підстави слід визнати неповажними, у зв`язку із цим позовна заява підлягає поверненню.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку суду апеляційної інстанції, не відповідають нормам процесуального права і фактичним обставинам справи, та є передчасними.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватись у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Крім цього, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Відповідно до статті 122 частин 1, 3 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як уже зазначалось вище, предметом позову у вказаній справі є, зокрема, вимоги позивача щодо визнання протиправними дій відповідача щодо виключення позивача зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 без проведення усіх необхідних розрахунків при звільненні, визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.09.2021 №188 в частині виключення з 20.09.2021 ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , зобов`язання відповідача видати наказ про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та нарахувати і виплатити повне грошове забезпечення по дату видання наказу про виключення з особового списку військової частини, а також видати ОСОБА_1 довідку про вартість неотриманого речового майна станом на 13.10.2021, провести розрахунок та виплатити належну грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

Апеляційний суд враховує, що за визначенням п.17 ч.1 ст.4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отже, спір у вказаній справі пов`язаний із проходженням публічної служби.

Як визначено частиною п`ятою статті 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Згідно ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

З наведених положень видно, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин та обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч.2 ст.123 КАС України).

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними вище правовими нормами встановлено, що суд першої інстанції зобов`язаний з`ясувати в кожному випадку чи адміністративний позов подано у строк, установлений законом, а якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Із змісту адміністративного позову та матеріалів справи видно, що позивач звернувся в суд із цим адміністративним позовом засобами поштового зв`язку 07 лютого 2022 року.

У позові позивач оспорює протиправність дій і рішень відповідача щодо виключення позивача зі списків особового складу військової частини.

Оскаржуваний позивачем наказ відповідача прийнято 20.09.2021 року.

Тобто, в цій частині позовних вимог позивач звернувся до суду з пропущенням строку, визначеного ч.5 ст.122 КАС України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що розглядуваний адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій і рішень відповідача щодо виключення позивача зі списків особового складу військової частини подано до адміністративного суду із пропуском встановленого законом строку звернення до суду.

На виконання вимог ухвали суду від 16.02.2021 року про залишення позовної заяви без руху в частині подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду, позивач подав відповідну заяву із долученими до неї доказами на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду із вказаним позовом.

Так, позивач у своїй заяві про поновлення строку звернення зазначив, що оскаржуваний наказ в день звільнення йому не надавався та з ним не ознайомлювався. При цьому вказав, що оскаржуваний ним наказ від 20 вересня 2021 року позивач отримав від відповідача лише 26 січня 2022 року.

Вказана обставина підтверджується супровідним листом відповідача від 26.01.2022р. №690/344, яким на запит ОСОБА_1 надіслано позивачу витяг з наказів про звільнення та виключення зі списків особового складу та довідку розрахунку при звільненні (а.с. 11).

Колегія суддів приймає до уваги і те, що позивач у період з 29 вересня по грудень 2021 року періодично проходив медичні обстеження внаслідок погіршенням стану здоров`я у зв`язку із отриманою травмою в зоні проведення антитерористичної операції та перенесеного інфаркта міокарда, а в період з 13.01.2022 по 27.01.2022 перебував на лікуванні в медичному закладі, що підтверджується приєднаними до матеріалів справи випискою із медичної карти хворого ОСОБА_1 , а також відомостями медичної карти хворого ОСОБА_1 (а.с. 12-24).

Крім цього, колегія суддів зазначає, що позивачем було заявлено позовні вимоги про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а саме: - нарахувати і виплатити повне грошове забезпечення по дату видання наказу про виключення з особового списку військової частини; - видати довідку про вартість неотриманого речового майна станом на 13.10.2021, провести розрахунок та виплатити належну грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

В цій частині позовних вимог судом першої інстанції не наведено належних обгрунтувань щодо питань про тривалість періоду пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду із такими позовними вимогами та про відсутність поважних причин для поновлення такого строку в цій частині.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов необґрунтованих та передчасних висновків про невизнання поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду із вказаним позов та про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010р. у справа «Меньшакова проти України» (Заява №377/02) у п.52 «Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (Рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutiс v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ЄСПЛ 2002-ІІ)».

У справі «Мушта проти України» ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи неповно встановлено обставини справи, оскаржена ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому ухвалу суду першої інстанції від 09.03.2022 року, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, необхідно скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, зі стадії відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Ухвалу судді Львівського окружного адміністративного суду від 09 березня 2022 року про повернення позовної заяви в адміністративній справі №380/3550/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль