Справа № 320/4759/22
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2022-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
14 червня 2022 року м. Київ № 320/4759/22
Суддя Київського окружного адміністративного суду Щавінський В.Р., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 перерахувати та виплатити пенсію в розмірі 71% від суми грошового забезпечення на підставі довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 08.11.2021 № 13776 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 71% від суми грошового забезпечення на підставі довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 08.11.2021 №13776, з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.04.2019;

- визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 перерахувати та виплатити пенсію в розмірі 71% від суми грошового забезпечення на підставі довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 14.01.2022 №387 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 71% від суми грошового забезпечення на підставі довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 14.01.2022 №387, з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.02.2020.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.05.2022 зазначену позовну заяву залишено без руху та встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заява, протягом якого позивачу необхідно надати належним чином оформленої позовної заяви відповідно до вимог ст. 160 КАС України з уточненням прохальної частини з визначеними у ній позовними вимогами, що мають єдині підстави їх виникнення (пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами), з урахуванням висновків суду.

На виконання вимог вказаної ухвали, позивачем надано суду уточнено позовну заяву, в якій просить суд:

- визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 перерахувати та виплатити пенсію на підставі довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 08.11.2021 № 13776 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію на підставі довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 08.11.2021 №13776, з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.04.2019;

- визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 перерахувати та виплатити пенсію на підставі довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 14.01.2022 №387 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію на підставі довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 14.01.2022 №387, з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.02.2020.

Суд зазначає, що в уточненій озовній заяві позивачем об`єднано позовні вимоги, зокрема, щодо оскарження дій відповідача по зменшенню розміру пенсії до 70% від сум грошового забезпечення, зобов`язання відповідача обчислити пенсію позивача на підставі довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 08.11.2021 №13776, починаючи з 01.04.2019 та на підставі довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 14.01.2022 №387, починаючи з 01.02.2020. Отже, фактично спірними є два рівні види правовідносин позивача з органом Пенсійного фонду України.

Суд звертає увагу, що вказані правовідносини між позивачем та відповідачем не пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами, не є основними та похідними позовними вимогами, оскільки склались за різних обставин, за різного правового регулювання та на підставі різних дій суб`єкта владних повноважень.

Крім того, різними є і періоди виникнення спірних правовідносин: щодо зобов`язання відповідача обчислити пенсію позивача на підставі довідки Київського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 08.11.2021 №13776 з 01.04.2019; щодо зобов`язання відповідача обчислити пенсію позивача на підставі довідки Київського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 14.01.2022 №387 з 01.02.2022.

При цьому, суд зауважує, що лише виникнення спірних правовідносин між тими самими суб`єктами не є достатньою підставою для об`єднання не пов`язаних між собою вимог в одне провадження.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального та процесуального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.

Суд повторно наголошує, що правовідносини між позивачем та відповідачем не пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами, не є основними та похідними позовними вимогами, оскільки склались за різних обставин, за різного правового регулювання, у різний період часу та на підставі різних дій суб`єкта владних повноважень.

Вказане свідчить про те, що в основу спірних правовідносин покладено різні підстави їх виникнення, та різні докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги.

Щодо позбавлення права на доступ до суду в розумінні норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04.12.1995 у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлені гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ до суду був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28.10.1998 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Bellet v. France від 04.12.1995). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Також Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).

При цьому Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний же формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Отже, недопущенням Кодексом адміністративного судочинства України об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу) сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Таким чином, повернення позовної заяви у випадку порушення правил об`єднання позовних вимог є законодавчо закріпленим процесуальним обмеженням, встановленим державою з метою регулювання процедурних питань з метою їх упорядкування, дотримання процесуальної економії та недопущення завантаження процесу ускладненими позовними заяви, вимоги яких мають розглядатися в окремих провадженнях.

Крім цього, судом встановлено, що ОСОБА_1 вже неодноразово звертався до Київського окружного адміністративного суду з аналогічним предметом позову до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві.

Так, 21.02.2022 до Київського окружногоо адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якій позивач просив:

- визнати протиправними дії відповідача, що виявились у відмові здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії у розмірі 71 % від суми грошового забезпечення на підставі довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 08.11.2021 № 13776;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії у розмірі 71 % від суми грошового забезпечення на підставі довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 08.11.2021 №13776 з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправними дії відповідача, що виявились у відмові здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії у розмірі 71 % від суми грошового забезпечення на підставі довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 14.01.2022 №387;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу з 01.02.2020 перерахунок та виплату пенсії у розмірі 71 % від суми грошового забезпечення на підставі довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 14.01.2022 №387 з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.05.2022 позовну заяву у справі №320/2650/22 повернуто позивачеві у зв`язку з поданням заяви про відкликання.

Після цього позивач звернувся з аналогічним позовом до Київського окружного адміністративного суду (справа №320/4342/22).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 позовну заяву у справі №320/4342/22 повернуто позивачеві у зв`язку з поданням заяви про відкликання.

Таким чином, звернення позивача до Київського окружного адміністративного суду з позовом у цій справі є третім, з приводу чого суд зазначає таке.

Суд зауважує, що відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Водночас, ч. 1 ст. 45 КАС України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини другої цієї статті з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.
Частинами 3 та 4 статті 45 КАС України визначено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України Про судоустрій і статус суддів суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

За таких обставин, приймаючи до уваги наявність ознак зловживання позивачем наданими йому процесуальними правами а також об`єднання невзаємов`язаних позовних вимог, суд вважає за необхідне позовну заяву повернути позивачеві з усіма доданими до неї документами.

Суд зазначає, що повернення позовної заяви позивачеві свідчить не про допущення судом формалізму, а про вчинення дій, направлених на упорядкування процесуальних правовідносин. При цьому, така процесуальна дія не є порушенням права позивача на доступ до суду в розумінні норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 45, 169, 243, 248 КАС України, суд

у х в а л и в:
1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - повернути позивачеві.

2. Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Щавінський В.Р.