Справа № 508/801/21
Суддя: Банташ Д. С.
Дата ухвалення: 2022-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 508/801/21
Номер проведження 2-а/508/1/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року смт. Миколаївка

Миколаївський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді: Банташ Д.С.,

при секретарі: Мазарак Н.А.,

представника позивача - адвоката Полякова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Інспектора СРПП ВПД №1 Березівського РВП Головного Управління Національної поліції в Одеській області майора поліції Мардаренка Євгена Володимировича і Головного управління національної поліції в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського районного суду Одеської області з позовом про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №393965 від 15.10.2021 року, якою його визнано винним за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Позов обґрунтовано тим, що правопорушення він не вчиняв, оскільки не керував транспортним засобом. Вважає, що оскаржувана постанова є неправомірною, а тому просить її скасувати.

24.11.2021 року ухвалою судді Миколаївського районного суду Одеської області позовну заяву було залишено без розгляду та надано строк для усунення недоліків позовної заяви. 30.11.2021 року представник позивача адвокат Поляков О.О. надіслав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді Миколаївського районного суду Одеської області від 30.11.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін та призначено судове засідання.

Ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 20.01.2022 року було виключено з кола третіх осіб Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції та залучено до участі у справі адміністративної юрисдикції в якості співвідповідача Головне управління національної поліції в Одеській області.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позов не визнає, просить відмовити у його задоволенні. Вказує, що ОСОБА_1 було порушено вимоги правил дорожнього руху, за що відносно нього було винесено оскаржувану постанову. Оскільки, в ході перевірки документів водія, було встановлено, що постановою Миколаївського районного суду Одеської області від 30.06.2021 року у справі №508/329/21 ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік. З цих підстав вважає постанову законною та обґрунтованою.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився.

Представник позивача - адвокат Поляков О.О., у судовому засідання підтримав позовні вимоги та пояснив, що того дня ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. За кермом автомобіля не знаходився. Про дану постанову позивач дізнався при ознайомленні з матеріалами адміністративної справи стосовно протоколу складеного відносно позивача про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП. Зазначав, що постановою від 30.11.2021 року судді Миколаївського районного суду Одеської області Горобець В.Л. провадження у адміністративній справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч. 2 КУпАП закрито на підставі ст.247 ч.1 п.1 КУпАП (справа № 508/713/21). Цією ж постановою було встановлено, що позивач за кермом транспортного засобу не перебував.

Відповідач інспектор СРПП ВПД №1 Березівського РВП Головного Управління Національної поліції в Одеській області майор поліції Мардаренко Є.В. у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача Головного управління національної поліції в Одеській області будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлені наступні обставини.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №393965 від 15.10.2021 року, ОСОБА_1 15.10.2021 року о 02 год. 10 хв., в с. Стрюкове по вул. Ламброва, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2113» номерний знак НОМЕР_1 , без права керування транспортними засобами, а саме був позбавлений права керування транспортними засобами постановою Миколаївського районного суду Одеської області від 30.06.2021 року. Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Відповідно до ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено. Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 4 ст. 288 КУпАП постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно положень ч. 1 ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення посадові особи відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу, який уповноважений такі стягнення накладати. Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення (такі правові позиції відображено в постановах Верховного Суду від 26.12.2019 р. у справі №724/716/16-а, від 17.06.2020 р. у справі №127/6881/17, від 17.09.2020 р. у справі №742/2298/17).

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відсутність доказів, які підтверджують вчинення водієм порушення правил дорожнього руху вказує на протиправність постанови у справі про адміністративне правопорушення (правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі №357/10134/17).

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху також повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (ст. 283 КУпАП). Якщо постанова про накладення адміністративного стягнення не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий доказ не вважається належним (правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №524/1284/17). У постанові серії БАА №941948 від 10.01.2022 року відсутні вказівки на використання працівниками поліції технічних засобів фіксації події, а тому такі не витребовуються.

Відповідно до положень п. 1.10 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія.

Згідно положень п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування (така правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 20.02.2019 року у справі №404/4467/16-а).

Виключно водій, а не особа, яка сидить за кермом або перебуває поряд з автомобілем, підлягає відповідальності за порушення Правил дорожнього руху (така правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 19.02.2020 року у справі №204/8036/16-а).

Судом встановлено, що 15.10.2022 року співробітниками ВПД №1 Березівського РВП Головного Управління Національної поліції в Одеській області відносно позивача ОСОБА_1 , одночасно також було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. За результатами розгляду такого протоколу Миколаївським районним судом Одеської області 30.11.2021 року у справі № 508/713/21 було винесено постанову про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. При цьому судом було констатовано наступне: «…Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які би доводили факт керування ОСОБА_1 , повторно протягом року транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, відсутні. Крім того, з пояснень свідків, вбачається, що дійсно ОСОБА_1 за кермом автомобіля ВАЗ 21113, д/з НОМЕР_1 , не перебував, що також підтверджується відеозаписом з відеореєстратора патрульного автомобіля та нагрудної камери поліцейського Мардаренка Є.В…».

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення вказаного в оскаржуваній постанові, представником відповідача до відзиву на позовну заяву долучено диск із відеофіксацією вчиненого правопорушення з відеореєстратора патрульного автомобіля та нагрудної камери поліцейського.

Дослідивши відеозаписи з відеореєстратора патрульного автомобіля та нагрудної камери поліцейського, судом встановлено, що на них не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобам.

Відсутність доказів, які підтверджують вчинення водієм порушення правил дорожнього руху вказує на протиправність постанови у справі про адміністративне правопорушення (правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі №357/10134/17). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Через неповноту даних в матеріалах справи відсутні достатні і беззаперечні докази, які б свідчили про вчинення водієм адміністративного правопорушення, а тому немає ніяких підстав вважати, що він порушив закон.

Згідно ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження правомірності складання відносно позивача оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП, зокрема не надано доказів того, що позивач керував транспортним засобом.

Сама лише постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії БАВ № 393965 від 15.10.2021 року не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а лише рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі наданих доказів та вимог законодавства, суд доходить висновку, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 393965 від 15.10.2021, слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Судом також встановлено, що інформацією про винесення відносно позивача постанови від 15.10.2021 року серії БАВ № 393965 позивач не володів та відповідно не отримував такої. Відомості про наявність застосованого стягнення були отримані позивачем 09.11.2021 року у рамках ознайомлення з матеріалами вже згаданої справи про адміністративне правопорушення № 508/713/21.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови; в разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно положень ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний сгрок, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Щодо позовних вимог позивача про визнання незаконними дії інспектора СРПП ВПД № 1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області, майора поліції Мардаренко Є.В., суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача охоплюються вимогами про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у даній справі.

Дії особи, яка винесла оскаржувану постанову, щодо розгляду справи відносяться до процесу провадження у справі про адміністративне правопорушення і є процесуальною діяльністю відповідної посадової особи, тобто, є активною діяльністю відповідної службової особи у процесі провадження у справі про адміністративне правопорушення. Такі дії були вчинені відповідно до норм чинного законодавства, в межах повноважень, на виконання цих повноважень та у визначений законом спосіб, а вже можливі протиправні наслідки таких дій є предметом оскарження та підлягають судовій перевірці та захисту.

Відтак, суд вважає, що в частині позовних вимог заявлених до відповідача про визнання дій протиправними, слід відмовити.

В силу вимог частини першої статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на користь позивача з Головного управління національної поліції в Одеській області за рахунок їх бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 242-246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора СРПП ВПД №1 Березівського РВП Головного управління національної поліції в Одеській області майора поліції Мардаренка Євгена Володимировича і Головного управління національної поліції в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 393965 від 15.10.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_2 , а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління національної поліції в Одеській області (ідентифікаційний код юридичної особи - 40108740) на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_2 , сплачений судовій збір у розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський районний суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено15 червня 2022 року.

Суддя: Д.С. Банташ