Справа № 360/1230/22
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2022-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 червня 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1230/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі третя особа), в якому позивач просив суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Луганській області у здійсненні підготування та подання до органу, що призначає пенсію (Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області) необхідні документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, визначених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області підготувати та подати до органу, що призначає пенсію (Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області), необхідні для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років документи, визначених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 в органах поліції. За наказом Головного управління Національної поліції в Луганській області від 15.11.2019 № 1105 о/с «По особовому складу» позивача було звільнено з 19 листопада 2019 року зі служби в поліції на підставі п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). Згідно витягу з наказу відповідача № 1105 о/с від 15.11.2019 «По особовому складу», вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні складає: 18 років 05 місяців 24 дні, у пільговому обчисленні (без врахування календарної вислуги): 08 років 06 місяців 19 днів.

Пільгове обчислення вислуги років позивача було здійснено на підставі послужного списку та відомостей про його участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Оскільки вислуга років позивача дорівнює 27 років 13 днів, позивач 23.12.2021 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії та просив здійснити підготовку та подання до органу, що призначає пенсію необхідні документи для призначення йому пенсії за вислугу років. 25 січня 2022 року позивач отримав від відповідача лист (відповідь) від 18.01.2022 №364/111/58/05-2022 згідно якого повідомлялося, що позивач не має право на пенсію, оскільки має вислугу років на день звільнення у календарному обчисленні лише 18 років 05 місяців 24 дні, замість 24 років та 6 місяців відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», а тому у відповідача відсутні правові підстави для підготовки документів необхідних для призначення позивачу пенсії за вислугу років передбаченої пунктом «а» статті 12 вказаного Закону.

Ознайомившись з листом відповідача, яким фактично було відмовлено позивачу в підготуванні документів для призначення пенсії, а також з підставами такої відмови, позивач вирішив звернутись до суду за захистом своїх прав, просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач до канцелярії суду надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову.

В обґрунтування зазначив, що 19.11.2019 позивач на підставі наказу ГУ НП в Луганській області від 15.11.2019 № 1105 о/с звільнений зі служби в поліції згідно п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію». У наказі відповідача від 15.11.2019 № 1105 о/с позивачу встановлено вислугу років в поліції для виплати надбавки за вислугу років у розмірі 18 років 05 місяців 24 день, вислугу років на пільгових умовах у розмірі 08 років 06 місяців 19 днів, та не встановлено вислугу років для призначення пенсії, оскільки наявна у нього вислуга на дату звільнення не є достатньою для набуття ним права на пенсію відповідно до положень пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ, а отже позивач як наслідок не є особою, що набула право на пенсію відповідно до положень Закону № 2262-ХІІ, оскільки на день звільнення не має вислуги років 24 календарних роки та 6 місяців вислуги і більше, що прямо передбачено цим законом.

Відповідач вважає саме наказ ГУ НП в Луганській області від 15.11.2019 № 1105 о/с є актом індивідуальної дії відносно позивача, який з моменту його видання по теперішній час створює для нього юридичні наслідки щодо набуття або не набуття права на пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ. Відповідач зазначив, що задоволення позову в межах заявлених позовних вимог про зобов`язання ГУ НП в Луганській області включити до вислуги років для призначення пенсії пільгову вислугу років та зобов`язання відповідача направити необхідні документи до пенсійних органів для призначення позивачу пенсії за вислугу років, без внесення відповідних змін до наказу ГУ НП в Луганській області від 15.11.2019 № 1105 о/с, буде юридично невірним, безпідставним та передчасним.

За умови відсутності факту внесення таких змін до наказу ГУ НП в Луганській області від 15.11.2019 № 1105 о/с у відповідача відсутні правові підстави у встановлений законом спосіб оформляти подання про призначення позивачу пенсії за вислугу років, встановленої форми (додаток 2 до Порядку № 3-1), форма якого прямо передбачає послання на розмір встановленої вислуги років для призначення пенсії, яка встановлена наказом керівником відповідного органу поліції про звільнення особи зі служби в поліції. Таким чином, як вказує відповідач, поки наказ ГУ НП в Луганській області від 15.11.2019 № 1105 о/с, який є єдиним індивідуальним актом, що порушує, на думку позивача, його права, свободи та інтереси, не буде визнаний судом протиправним та скасований в частині окремих положень, зокрема в частині встановлення розміру вислуги років, у тому числі для призначення пенсії, дії/бездіяльність Сектору з питань пенсійного забезпечення ГУ НП в Луганській області, як уповноважений структурний підрозділ відповідача з підготовки та подання до органів, які призначають пенсії, необхідних для призначення пенсій документів щодо осіб, які мають право на пенсії згідно із законодавством України, щодо не оформлення та не направлення таких документів - будуть абсолютно правомірними, обґрунтованими та вчиненими на підставі, у спосіб та у межах повноважень, встановлених Конституцією та законами України.

Крім того, відповідач зазначив, що в Законі № 2262-ХІІ не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності наприклад 18 календарних років та 8 років вислуги та більше (як у випадку з позивачем), обчисленої на пільгових умовах та зарахування пільгової вислуги до календарної. Таким чином Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається за наявності 24 календарних років та 6 місяців та більше. Крім цього указаний Закон міститься вичерпний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років, а позивач на дату звільнення мав календарну вислугу років лише 18 років 05 місяців 24 день, що підтверджується наказом ГУ НП в Луганській області від 15.11.2019 № 1105 о/с. Просив відмовити в задоволенні позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області до канцелярії суду надав письмові пояснення від 03.06.2022 №1200-0902-7/13842, в яких зазначив, що згідно ст.12 п. «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у п. «б» - «д», «ж» ст.1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у ч.3 ст.5 цього Закону) незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних років та 6 місяців і більше. Згідно з наказом ГУ НП в Луганській області від 15.11.2019 №1105 о/с при звільненні з Національної поліції з 19.11.2019 за власним бажанням, позивачу була встановлена вислуга років в календарному обчисленні: 18 років 05 місяців 24 дні, в пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги): 08 років 06 місяців19 днів. Загальна тривалість вислуги у пільговому обрахуванні використовується при розрахунку розміру пенсії, а не для визначення права особи на той чи інший вид пенсії. Третя особа вважає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 16.06.2022 у задоволенні клопотання представника Головного управління Національної поліції в Луганській області про залишення адміністративного позову без розгляду відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 .

Позивач є внутрішньо переміщеною особою відповідно до довідки від 05.10.2018 №924-25688.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_2 від 08.10.2015.

Відповідно до витягу з наказу ГУ НП в Луганській області від 15.11.2019 №1105 о/с відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції лейтенанта ОСОБА_1 (0121885), інспектора-чергової частини сектору моніторингу Лисичанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області за ст.77 ч.1 п.7 (за власним бажанням), з 19.11.2019, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 18 років 05 місяців 24 дні, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги): 08 років 06 місяців 19 днів, з виплатою одноразової грошової допомоги складає 18 років, відрахувавши з грошового забезпечення кошти за 07 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки, встановивши відсоток премії за листопад 2019 року 42,7 %.

21.12.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив здійснити підготовку та подання до органу, що призначає пенсію необхідні для призначення пенсії за вислугу років документів, визначених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1.

Вищевказану заяву відповідачем розглянуто та надано відповідь від 18.01.2022 №364/111/58/05-2022, в якій зазначено, що вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення у календарному обчисленні складає у календарному обчисленні лише 18 років 05 місяців 24 дні, чого недостатньо для отримання права на пенсію за вислугу років згідно із Законом (з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 роки календарних роки та 6 місяців і більше), визначного п. «а» ст.12 Закону, встановлену особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у п. «б»-«д», «ж» ст.1-2 відповідного Закону. На підставі викладеного, у ГУ НП в Луганській області відсутні правові підстави для підготовки документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років передбаченої ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і направлення їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Відповідачем до матеріалів справи надано довідку від 02.06.2022 №17332/111/35-2022, в якій зазначено, що загальна вислуга років у пільговому обчисленні (без урахуванням календарної вислуги) за час проходження служби у підрозділах патрульної міліції з 22.03.2003 по 29.12.2005, з 31.03.2006 по 09.09.2006 та з 09.09.2006 по 22.03.2007 та за участь в Антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичній операції на території Луганської області з 01.09.2014 по 07.11.2015 та з 07.11.2015 по 30.04.2018 складає 08 років 06 місяців 19 днів; вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні 18 років 05 місяців 24 дні.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовані вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до ст.102 Закону № 580-VIII пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у даній справі є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначено положеннями Закону № 2262-ХІІ.

Згідно з пунктом "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, ж статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше.

Стаття 17 Закону № 2262-ХІІ встановлює види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.

Також, положення статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ визначають, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Тобто, законодавець чітко встановлює можливість призначення пенсії за вислугу років, із зарахуванням в її період вислуги років на пільгових умовах.

На виконання зазначених вимог Закону № 2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України затверджено постанову від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (далі - Постанова № 393) яка встановлює, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті ж статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються: служба в Національній поліції.

Відповідно до пункту 3 Постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах:

один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції;

період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;

час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

З вказаної постанови слідує, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується пільговий стаж роботи на встановлених цим Порядком посадах.

Таким чином, з аналізу викладених положень наведеної Постанови вбачається, що пільгова вислуга враховується саме при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Відтак, положення усіх зазначених вище нормативно-правових актів не ставлять в залежність набуття права на пенсію за вислугою років від наявності відповідної кількості виключно календарної вислуги та не встановлюють те, що вислугу років у пільговому обрахуванні не можуть зараховувати до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії.

З огляду на викладені норми, слід вказати, що як Законом № 2262-ХІІ, так і Постановою № 393 не визначено та не передбачено таких понять як пільгове обчислення вислуги років, пільгова пенсія, пільгова вислуга років або загальна вислуга років.

Статтею 12 Закону № 2262-ХІІ визначені умови, коли пенсія призначається саме за вислугу років.

Стаття 17-1 Закону № 2262-ХІІ також регулює питання обчислення саме вислуги років, однак за наявності у конкретної особи певних умов при проходженні служби, які обумовлюють застосування пільг при призначенні пенсії згідно Закону № 2262-ХІІ.

В свою чергу, згідно з Постановою № 393 пільгами є зарахування до вислуги років, яка надає право на отримання пенсії, у певній кратності тих періодів служби, які відповідають визначеним цією Постановою умовам (конкретні умови передбачають застосування певної кратності).

Поняття вислуга років, яка обчислюється у будь-якому випадку календарними роками та місяцями, застосовується як до осіб, які не мають пільгових умов на призначення пенсії за Законом № 2262-ХІІ, так і до осіб, які мають такі пільгові умови.

З матеріалів справи вбачається, що вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні станом на момент звільнення складає 18 років 05 місяців 24 дні, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) 08 років 06 місяців 19 днів.

Як зазначає позивач, відповідач вказує про відсутність підстав для підготовки та направлення документів щодо призначення позивачу пенсії за вислугу років визначених статтею 12 Закону № 2262, а саме те, що у позивач не є особою, що набула право на пенсію відповідно до положень Закону № 2262-ХІІ, оскільки на день звільнення не має вислуги років 24 календарних роки та 6 місяців вислуги і більше, що прямо передбачено цим законом.

Верховний Суд у постанові від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а дійшов висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Також, Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18 дійшов висновку про те, що передбачена Постановою № 393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону № 2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

Для призначення пенсій за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Постанови № 393.

Враховуючи вище викладене, період часу 08 років 06 місяців 19 днів є вислугою, яка повинна бути врахована до вислуги років, яка підлягає обчисленню та застосуванню в порядку статей 12, 17 та 17-1 Закону № 2262-ХІІ та Постанови № 393, разом із визначеним періодом часу 18 років 05 місяців 24 дні.

Таким чином судом встановлено, що вислуга років позивача, з врахуванням часу служби, який підлягає зарахуванню на пільгових умовах, становить більше 26 календарних роки (18 років 05 місяців 24 дні + 08 років 06 місяців 19 днів), відтак, суд вважає, що позивач набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

З наведених підстав, відмову відповідача, що викладена у листі від 18.01.2022 №364/111/58/05-2022 щодо підготовки та направлення документів за заявою позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області для призначення пенсії за вислугу років слід вважати протиправною.

Пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 № 135/13402 встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Згідно з пунктом 12 вказаного Порядку уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Згідно з положеннями Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та з інших соціальних питань, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 17.09.2018 № 760 (зареєстровано в Міністерства юстиції України 10.10.2018 за №1152/32604 (далі - Інструкція №760; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що уповноважені структурні підрозділи це визначені МВС, ЦОВВ та Національною гвардією України структурні підрозділи, на які покладено функції з підготовки та подання до органів, які призначають пенсії, необхідних для призначення пенсій документів (пункт 3 Інструкції № 760).

У пункті 1 розділу ІІ Інструкції № 760 визначено, що уповноважені структурні підрозділи: 1) організують роботу з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій особам, які мають право на пенсію відповідно до чинного законодавства; 2) розглядають листи та звернення із питань оформлення документів для призначення та перерахунку пенсій, для отримання пільг, а також здійснюють прийом громадян, які звертаються з цих питань; 3) приймають від підрозділів персоналу (кадрового забезпечення) та фінансового забезпечення (бухгалтерських підрозділів) документи, передбачені Порядком та цією Інструкцією для призначення (перерахунку) пенсій; 4) готують та подають у встановленому чинним законодавством порядку до органів, які призначають пенсії, документи для призначення (перерахунку) пенсій; 5) формують облікові справи та зберігають їх згідно з порядковими номерами, присвоєними в книзі обліку документів для призначення пенсій (додаток 1); 7) ведуть облік осіб, яким призначено пенсію відповідно до Закону; 8) взаємодіють з органами, які призначають пенсії, стосовно осіб, яким призначено (припинено) виплату пенсій, та в межах повноважень з органами державної влади з питань соціального захисту та пенсійного забезпечення тощо.

Щодо повноважень уповноважених структурних підрозділів в частині організації роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, то такі передбачені у розділі ІІІ Інструкції № 760, за приписами яких останні: 1) приймають від особи, яка набула право на пенсію відповідно до Закону, заяву про призначення пенсії, документи згідно з Порядком.

Не пізніше наступного робочого дня інформують письмово в довільній формі підрозділи персоналу (кадрового забезпечення) та фінансового забезпечення (бухгалтерські підрозділи) про необхідність оформлення та подання уповноваженому структурному підрозділу документів для призначення (перерахунку) пенсії; 2) здійснюють перевірку обчислення вислуги років (страхового стажу) для призначення пенсії; 3) здійснюють перевірку поданих для призначення пенсії документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та інших документів; 4) у разі якщо до заяви про призначення пенсії не додано необхідних для цього документів, витребовують їх від відповідного підрозділу персоналу (кадрового забезпечення) та підрозділу фінансового забезпечення (бухгалтерського підрозділу). Витребовувати документи, подання яких не передбачено Порядком, забороняється; 5) у 10-денний строк з дня одержання заяви про призначення пенсії та всіх необхідних документів оформлюють особі, якій оформлюється пенсія, подання про призначення пенсії за формою, установленою Порядком, та направляють до органу, що призначає пенсії, за місцем проживання особи; 6) долучають до облікової справи особи отриману від органів, що призначають пенсії, розписку-повідомлення.

На підставі викладених норм на структурний підрозділ відповідача покладаються функції підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України необхідних документів для призначення (перерахунку) пенсій.

Відтак, саме на вказаний орган покладений обов`язок оформлення особі, яка набула право на призначення відповідного виду пенсії подання про призначення пенсії за формою, установленою Порядком № 3-1, та направлення подання та відповідних документів до органу, що призначає пенсії, за місцем проживання особи.

Отже, чинним законодавством на відповідача покладено обов`язок підготувати і направити документи для призначення пенсії, який відповідачем належним чином не виконано. До компетенції відповідача не належить вирішення питання про наявність підстав (в т.ч. стажу) для призначення чи перерахунку пенсії позивачу.

Що стосується доводів відповідача, що позивачем не вірно обрано спосіб захисту своїх прав, оскільки без внесення змін до наказу про звільнення заявлені позовні вимоги є передчасними, суд вважає неприйнятними, оскільки відповідач наділений повноваженнями на самостійне внесення змін до наказу позивача про звільнення.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Частиною першої статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд вважає, що відповідач не довів правомірності своїх дій, натомість позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню з корегуванням способу захисту порушених прав.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо не підготовки та не направлення необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області (40108845, місцезнаходження: 93406, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул.Вілєсова, буд.1) підготувати та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області для призначення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії вислуги років у пільговому обчисленні.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Басова