Справа № 640/23534/19
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року

м. Київ

справа № 640/23534/19

адміністративне провадження № К/9901/3689/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шишова О.О.,

суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 червня 2020 року (прийняте в складі: головуючого судді Шрамко Ю.Т.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року (постановлену в складі колегії суддів: головуючого судді Василенка Я.М., суддів Кузьменка Я.М., Шурка О.І.)

У С Т А Н О В И В:

РУХ СПРАВИ

І. Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києві з позовом до Головного управління ДФС у м.Києві (надалі - відповідач), у якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 19.04.2017 № , № , № , № , № .

2. Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки прийняті відповідачем на підставі висновків, зроблених за результатами перевірки позивача, які не відповідають фактичним обставинам. Також, позивач звертав увагу суду на те, що перевірка позивача проведена відповідачем з порушенням вимог законодавства.

ІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

3. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року позовні вимоги задоволено.

3.1. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 19.04.2017 р. №, №, №, № та №. Також було вирішено питання щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

4. Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій визнали, що оскільки наказ, який був підставою для проведення перевірки та винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень визнано протиправним та скасовано рішенням суду, яке набрало законної сили, прийняті за результатами такої перевірки акти індивідуальної дії також підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

4.1. Такий висновок судів обґрунтовано тим, що визнання незаконною документальної позапланової невиїзної перевірки, проведеної відповідачем, є безумовною підставою для визнання незаконними і прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень.

ІІІ. Провадження в суді касаційної інстанції

5. 01 лютого 2021 року податковий орган не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами попередніх норм матеріального та процесуального права щодо задоволення позовних вимог, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі №640/23534/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

5.1. Підставою для відкриття касаційного провадження у справі №640/23534/19 стало оскарження судових рішень, перелік яких визначений у частині першій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, з посиланням у касаційній скарзі на пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

5.2. Так, відповідач зазначає, що суд апеляційної інстанції у своєму рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, а саме підпункт 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України без урахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 січня 2020 року у справі № 826/16348/13-а, щодо застосування вказаних правових норм у подібних правовідносинах., що є підставою для касаційного оскарження відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

6. Позивач правом подання відзиву на касаційну скаргу відповідача не скористався, що не перешкоджає її розгляду по суті.

7. 15 квітня 2021 року справа № 640/23534/19 надійшла на адресу Верховного Суду.

IV. Установлені судами фактичні обставини справи

8. Суди попередніх інстанцій установили, що на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 20.12.2016 у справі № 752/21365/16-к, наказу ГУ ДФС у м. Києві від 15.03.2017 № 1921, у період із 21.03.2017 по 27.03.2017 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015 по 21.10.2016, за результатами якої складено акт перевірки від 03.04.2017 № 42/26-15-13-06- (далі - акт перевірки).

9. Актом перевірки встановлено порушення позивачем, зокрема:

- пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України (далі - ПК України);

- п. 292.1 ст. 292 ПК України - заниження оподатковуваного доходу отриманого від здійснення підприємницької діяльності з використанням спрощеної системи ІІІ групи оподаткування у розмірі 6329216,45 грн.;

- п. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - донараховано своєчасно не нарахований єдиний внесок на загальну суму 15999,72 грн. за 2016 рік;

- п. 177.2 ст. 177 ПК України - заниження ФОП ОСОБА_1 валового доходу за 2016 р. в розмірі 34738966,00 грн., що призвело до заниження ПДФО на загальну суму 6253013,88 грн.;

- п.183.2 ст. 183, п. 187.1 ст. 187 ПК України - заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість в сумі 398208,00 грн.;

- п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6 п. 16' 1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України - нараховано військовий збір у сумі 521084,49 грн.

10. На підставі акта перевірки 19.04.2017 відповідачем у відношенні позивача прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення:

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 7 816 267, 35 грн., з яких за податковими зобов`язаннями - 6 253 013, 88 грн., а за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 1 563 253, 47 грн.;

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 651 355, 61 грн., з яких за податковими зобов`язаннями - 521 084, 49 грн., а за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 130 271, 12 грн.;

- № , яким позивачу збільшено суму грошового у розмірі 7 911 520, 56 грн., з яких за податковими зобов`язаннями - 6 329 216, 45 грн., а за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 1 582 304, 11 грн.;

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання по єдиному податку за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 170, 00 грн.;

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 497 760, 00 грн., з яких за податковими зобов`язаннями - 398 208, 00 грн., а за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 99 552, 00 грн.

11. При цьому судами попередніх інстанцій установлено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.11.2018 у справі № 826/2472/18 (яке набрало законної сили 14.12.2018) визнано протиправними дії Головного управління ДФС у м. Києві з призначення та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 на підставі наказу № 1921 від 15.03.2017; визнано протиправним та скасовано наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 15.03.2017 № 1921, виданий Головним управлінням ДФС у м. Києві.

12. Уважаючи неправомірність дій відповідача щодо прийняття зазначених актів індивідуальної дії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

V. Позиція Верховного Суду

13. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України (тут і далі, в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), виходить з такого.

14. Пунктом 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

15. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

16. Відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

17. Підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України передбачено, що перевірка може проводитись у випадку, коли за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть протягом 10 робочих днів пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства.

18. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 78.4 статті 78 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

19. Перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій податковим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

20. Лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок є належною підставою для прийняття наказу про проведення перевірки.

21. Ураховуючи, що наказ податкового органу №1921 від 15.03.2017 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 », на підставі якого проведено перевірку, за результатами якої складено спірні податкові повідомлення-рішення, визнано протиправним та скасовано в судовому порядку з підстав його протиправності, Верховний Суд дійшов висновку про порушення податковим органом порядку проведення перевірок, визначених пунктом 78.4 статті 78 підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

22. Установлена у судовому порядку незаконність проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача унеможливлює виникнення правових наслідків такої, у тому числі, визначення за її наслідками зобов`язання оскаржуваним у цій справі податковим повідомленням-рішенням.

23. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 14 січня 2021 року у справі № 804/388/16 відсутність законних підстав для проведення перевірки, скасування у судовому порядку наказу на проведення такої перевірки, має правовим наслідком визнання протиправними податкових повідомлень-рішень, винесених за результатами такої перевірки.

24. Окрім цього, Суд звертає увагу на те, що схожий підхід до застосування норм права за встановлених обставин скасування наказу про проведення перевірки на підставі судового рішення, що набрало законної сили, підтверджується чіткою та послідовною практикою Верховного Суду, зокрема постановами від 03 червня 2021 року у справі № 822/1660/18, від 21 січня 2021 року у справі № 826/3200/14, від 20 жовтня 2021 року у справі № 815/94/16, а також у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суд від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18.

25. Підсумовуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду вважає правильними висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо визнання незаконними і прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень і рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

26. Доводи касаційної скарги про неврахування судами попередніх інстанцій висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 січня 2020 року у справі № 826/16348/13-а, колегія суддів уважає необґрунтованими, оскільки фактичні цієї справи та справи, яка розглядається не є подібними.

27. Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Верховний Суд виходить з такого, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом апеляційної інстанції, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.

28. Як зазначено у частині четвертій статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

29. Ураховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судом апеляційної інстанції оскаржуваної постанови та судом першої інстанції у нескасованій судом апеляційної інстанції і погоджується з їх висновками у справі, якими доводи податкового органу відхилено.

30. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

31. Ураховуючи, що суди першої та апеляційної інстанції прийняли рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої та апеляційної інстанцій - без змін.

VІ. Судові витрати

32. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасником справи, на користь якого ухвалено судове рішення, у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

33. Керуючись статтями 3, 328, 341, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд-

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення.

2. Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 червня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у цій справі залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Шишов

Судді І.В. Дашутін

М.М. Яковенко