Справа № 620/12324/21
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.

за участю секретаря Дудин А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним рішення відповідача про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, як водію міського пасажирського транспорту, на підставі пункту «з» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, як водію міського пасажирського транспорту, на підставі пункту «з» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, як водію міського пасажирського транспорту, на підставі пункту «з» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, як водію міського пасажирського транспорту, на підставі пункту «з» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі.

Позивач також подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі. В обґрунтування скарги позивач зазначив, що він має право на захист порушеного права в судовому порядку, а саме призначення пенсії на пільгових умовах на підставі п. «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як водій автобуса міського пасажирського транспорту зі стажем роботи більше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а також те, що участь у судовому засіданні учасників справи не визнано обов`язковою, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Справу розглянуто без фіксації судового процесу у порядку ст.229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою від 30.06.2021, в якій просив призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах, як водію міського пасажирського транспорту, на підставі пункту «з» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно записів трудової книжки позивач з 22.07.1992 по 12.09.2005 працював водієм автобуса на міському пасажирському транспорті.

Листом від 30.07.2021 №10447-10486/П-02/8-2500/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило позивача, що для призначення пенсії на пільгових умовах, позивачем не було подано необхідних документів, які б підтверджували пільговий стаж. З питання признання пенсії за віком на пільгових умовах позивачу необхідно звернутися до відділу обслуговування громадян №9 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління з заявою та необхідними документами. Заява розглядалася як письмове звернення відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Вважаючи протиправними дії відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII, в редакції станом на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії) визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 8 Закону №1058-IV закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Так, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Так, відповідно до пункту «з» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи, зокрема, для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Згідно статті 62 цього Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

12.08.1993 Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №637.

Відповідно до пункту 20 цього Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.06.2021 позивач звернувся із заявою до ГУ ПФУ в Чернігівській області, в якій просив призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах, як водію міського пасажирського транспорту, на підставі пункту «з» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до якої додав копію трудової книжки та паспорту.

Статтею 44 Закону №1058-IV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Частиною п`ятою статті 45 Закону №1058-IV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

В даному випадку, як правильно зазначив суд першої інстанції, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження прийняття відповідачем, у встановлені законом строки, рішення про призначення пільгової пенсії або про відмову в її призначенні.

Фактично відповідач розглянув заяву позивача у порядку вимог Закону України «Про звернення громадян». Суд першої інстанції вірно зазначив, що оскільки відповідач в порушення ч. 5 статті 45 Закону №1058-IV не розглядав заяву позивача про призначення йому пенсії на пільгових умовах, не з`ясовував питання, який період страхового стажу відноситься до пільгового стажу, чи достатньо у позивача пільгового стажу для призначення йому пенсії на пільгових умовах та не приймав з даного питання жодного рішення у відповідності до вимог чинного пенсійного законодавства, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача адміністративний позов ОСОБА_1 слід вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, як водію міського пасажирського транспорту, на підставі пункту «з» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, як водію міського пасажирського транспорту, на підставі пункту «з» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційних скарг колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

А.Ю. Коротких