Справа № 620/11412/21
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2022-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Костюк Л.О., Степанюка А.Г.

при секретарі Хмарській К.І.

за участю:

представника позивача: Шестак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року по справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Хімтекстильмаш» до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Хімтекстильмаш» (далі по тексту - позивач, АТ «Хімтекстильмаш») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС у Чернігівській області) в якому просило зобов`язати відповідача списати податковий борг АТ «Хімтекстильмаш» по податку на додану вартість у сумі 1498180,00 грн., по податку з доходів фізичних осіб у сумі 390713,44 грн., по земельному податку у сумі 1756436,00 грн., по збору за спеціальне використання води (крім рентної плати за спеціальне використання води та водних об`єктів місцевого значення) у сумі 7430,74 грн., та відобразити зменшення податкового боргу на списані суми у інтегрованих картках платника Акціонерного товариства «Хімтекстильмаш».

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року зазначений позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ГУ ДПС у Чернігівській області подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, який з`явився у призначене судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати, виходячи з наступного.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, із копії листа ГУ ДПС у Чернігівській області від 17.06.2021 №9359/6/25-01-13-02-17 вбачається, що згідно даних інтегрованих карток платника, за підприємством AT «ХІМТЕКСТИЛЬМАШ» станом на 15.06.2021 року, обліковується заборгованість по платежах до бюджету в сумі 10866999,98 грн., у т. ч.:

- податок на додану вартість ПДВ (14010,71 грн. (в т.ч. 3118485,00 грн. по несплаті самостійно задекларованих податкових зобов`язань згідно поданих декларацій);

- земельний податок (18010,51 грн. (в т.ч. 5964208,38 грн. по несплаті самостійно задекларованих податкових зобов`язань згідно поданих розрахунків);

- податок з доходів фізичних осіб ПДФО (11010100) 686090,21 грн. (в т.ч. 679 423,62 грн. по несплаті донарахованих сум в результаті контрольно-перевірочної роботи 2013 - 2015 роках);

- податок на прибуток (1102100) 715763,16 грн. (в т.ч. 714743,16 грн. по несплаті розстрочених податкових зобов`язань);

- рентна плата за спец використання води (13020100) 62494,97 грн. (в т.ч. 61635,07 грн. по несплаті самостійно задекларованих податкових зобов`язань згідно поданих розрахунків);

- штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки (21080900) 9732,70 грн. (несплачені донараховані суми в результаті контрольно-перевірочної роботи 2009-2010 роках);

- податок з власників наземних, водних транспортних засобів (12020900) 7049,84 грн. (в т.ч. 7020,26 грн. по несплаті самостійно задекларованих податкових зобов`язань згідно поданих розрахунків);

- місцеві податки (16012200) 412,88 грн. (в т.ч. 242,88 грн. по несплаті самостійно задекларованих податкових зобов`язань згідно поданого розрахунку у 2011 році);

- екологічний податок (19010100) - 170,00 грн. (несплачена донарахована штрафна санкція в результаті контрольно-перевірочної роботи 2012 року).

Відповідно до розрахунків сторін, в межах даного позову, предметом спору є несписаний податковий борг, а саме:

- по податку на додану вартість в сумі 1468180,00 грн. (постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від22.12.2016 у справі №825/2120/16, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від15.01.2018 у справі №825/2016/17);

- по податку з доходів фізичних осіб в сумі 390713,44 грн. (постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від22.12.2016 у справі №825/2120/16);

- по земельному податку в сумі 1756436,84 грн. (постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від22.12.2016 у справі №/8252120/16);

- по збору за спеціальне використання води (крім рентної плати за спеціальне використання води та водних об`єктів місцевого значення) у сумі 7430,74 грн. (рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.01.2018 у справі №825/2016/17).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо несписання боргу та невизнання його як безнадійного, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, дійшов висновку, що в матеріалах справи наявні докази, які підтверджують обставини закінчення визначеного ПК України строку, передбаченого для стягнення контролюючим органом податкового боргу, відповідно, не приймаючи у даному випадку рішення про списання податкового боргу, який набув статусу безнадійного, відповідач діяв всупереч вимогам Порядку №577.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті та доводи апеляційної скарги і учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом України про надра та Податковим кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі по тексту - ПК України).

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

У відповідності до пункту 15.1 статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом "а" підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що безнадійна заборгованість - заборгованість за зобов`язаннями щодо яких минув строк позовної давності.

Згідно з пунктом 101.1 статті 101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Правовими положеннями пункту 101.2 статті 101 ПК під терміном «безнадійний» розуміється: податковий борг платника податку, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв`язку з недостатністю майна банкрута (підпункт 101.2.1 пункту 101.2); податковий борг фізичної особи, яка: визнана у судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; понад 720 днів перебуває у розшуку (підпункт 101.2.2 пункту 101.2); податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (підпункт 101.2.3 пункту 101.2); податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) (підпункт 101.2.4 пункту 101.2); податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду, а для банків - на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження звіту про завершення ліквідації банку або рішення Національного банку України про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора і завершення ліквідаційної процедури (підпункт 101.2.5).

Відповідно до пункту 101.5 статті 101 ПК контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Строки давності та їх застосування визначені у статті 102 ПК.

Згідно з пунктом 102.1 статті 102 ПК контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до пункту 102.4 статті 102 ПК у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд апеляційної інстанції дійшов висновків, що за кожним податком та збором у платника податку виникає безумовний податковий обов`язок сплатити суму такого податку чи збору в порядку і строки, визначені законом. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. У разі виникнення у платника податку податкового боргу платник зобов`язаний його сплатити, а у разі несплати - податковий обов`язок не є виконаним.

У такому разі контролюючий орган вживає заходів з метою погашення платником податку податкового боргу, до яких належать стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, а також продаж майна платника податків, що перебуває в податковій заставі (пункт 95.1 статті 95 ПК).

При цьому, стягнення коштів контролюючий орган має право ініціювати тільки в межах 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Податковий борг платника податків, стосовно якого минув цей строк давності, не може бути ініційований контролюючим органом до стягнення, оскільки безумовно вважається безнадійним.

У разі коли контролюючий орган ініціював до стягнення податковий борг до закінчення цього строку давності, цей податковий борг не підпадає під визначення «безнадійного», що зазначене у підпункті 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 ПК (податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом), тому у разі його стягнення за рішенням суду, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, строк його стягнення може встановлюватись тільки до повного погашення заборгованості або до визнання його безнадійним тільки у випадках, передбачених підпунктами 101.2.1, 101.2.2, 101.2.4, 101.2.5 пункту 101.2 статті 101 ПК.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.05.2020 року у справі № 826/8231/15.

Правовими положеннями ч.5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У даному випадку, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, АТ «Хімтекстильмаш» має узгоджений податковий борг, який обліковується з 2013 по 2017 роки.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що строк необхідно визначати з моменту виникнення зазначеного податкового боргу, тобто 1095 денний строк, і визначений у статті 102 ПК України сплинув, що зумовлює визнання вказаного податкового боргу «безнадійним», з огляду на наступне.

Так, ГУ ДПС у Чернігівській області подавались позовні заяви про стягнення з АТ «Хімтекстильмаш» податкового боргу в судовому порядку.

У свою чергу, судовими рішеннями Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.12.2016 року по справі № 825/2120/16, Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.01.2018 року по справі № 825/2016/17, які набрали законної сили, ГУ ДПС у Чернігівській області стягувався податковий борг, який і заявлений в позовній заяві.

На виконання судових рішень, які набрали законної сили, ГУ ДПС у Чернігівській області постійно проводилася робота щодо стягнення узгодженого податкового боргу, шляхом направлення інкасових доручень (розпоряджень) в банківські установи де відкриті поточні рахунки платника - АТ «Хімтекстильмаш».

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції наголошує, що доводи викладені податковим органом у апеляційній скарзі про те, що статтею 102 ПК України визначено, що якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу є законним та обґрунтованим, а тому позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Натомість, судом першої інстанції помилково не надано оцінку спірним правовідносинам в цій частині та не взято до уваги вказані обставини.

Колегія суддів апеляційної інстанції проаналізувавши вищезазначені правові положення та обставини справи доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, через їх необґрунтованість та безпідставність.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року №127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010 року).

Також, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

У даному випадку, ГУ ДПС у Чернігівській області, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність своїх дій та надано обґрунтовані доводи несписання боргу АТ «Хімтекстильмаш» та визнання його безнадійним, відповідно до норм чинного законодавства.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 242, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області - задовольнити повністю.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Акціонерного товариства «Хімтекстильмаш» до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Л.О. Костюк

А.Г. Степанюк

Повний текст виготовлено 15.06.2022 року