Справа № 400/827/22
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2022 р. № 400/827/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Горохівської сільської ради Миколаївської області, вул. Поштова, 8, с. Горохівське, Баштанський район, Миколаївська область, 57356,

про:визнання протиправним та скасування пп.4 п.1 рішення від 24.12.2021 року № 64; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

20 січня 2022 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивачка) до Горохівської сільської ради Миколаївської області (далі - відповідач) про:

визнання протиправним та скасування підпункту 4 пункту 1 рішення ХІІІ сесії (VIII скликання) Горохівської сільської ради Миколаївської області від 24.12.2021 № 64 «Про відмову розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення ОСГ» щодо відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га;

зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача від 23.10.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га, яка розташована на території: Миколаївська область, Баштанський район, Горохівська сільська об`єднана територіальна громада, та прийняти вмотивоване рішення з урахуванням висновків суду за результатами розгляду справи.

Підставою позову позивачка вказує те, що оскаржуваним рішенням відповідача йому відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою на підставі, яка не передбачена частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

15.02.2022 через канцелярію суду надійшов від відповідача відзив на позовну заяву, у якому він заперечив проти задоволення позову. Відзив аргументовано тим, що:

земельна ділянку, на розроблення проекту землеустрою щодо якої клопотав позивач, має кадастровий номер :33:000:0001, перебуває в державній власності та належить до земель з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства;

на день виникнення спірних правовідносин на території Горохівської територіальної громади не завершений процес інвентаризації земельних ділянок.

12.02.2022 через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив від позивача (отримана ним 10.02.2022), у якій він підтримав свої позовні вимоги. Позивач зазначив, що:

клопотав про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення не тієї земельної ділянки, що має кадастровий номер :33:000:0001, а іншої; поряд з цим, у відповідному клопотанні він зазначав лише бажане місце розташування, а не конкретне місце чи конкретну земельну ділянку;

частиною сьомою статті 118 ЗК України не передбачено такої підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою як не завершення процесу інвентаризації земель територіальної громади; поряд з цим, іншим громадянам у цей час відповідач надавав дозволи на розроблення проектів землеустрою.

Відповідь на відзив позивач надіслав відповідачу 12.02.2022 (субота) засобами електронного зв`язку, а саме зі своєї електронної адреси, зазначеної в підсистемі «Електронний суд».

Відповідач правом на подання заперечень проти відповіді на відзив у встановлений судом строк не скористався.

Оскільки відповідь на відзив позивач надіслав у вихідний день, тому днем її отримання вважається перший робочий день - 14.02.2022. Таким чином, встановлений в ухвалі суду від 21.01.2022 п`ятиденний строк для подання заперечень, враховуючи частину шосту статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), закінчився 21.02.2022, тобто за три дні до 24.02.2022. Станом на 15.06.2022 Горохівську військову адміністрацію Баштанського району Миколаївської області не утворено.

Розглянувши позовну заяву, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

23.10.2021 позивач подав на ім`я голови Горохівської сільської ради Ірини Шевчук клопотання про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для 01.03 - ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га, яка розташована на території: Миколаївська область, Баштанський район, Горохівська сільська об`єднана територіальна громада (а.с. 20). До цього клопотання позивач додав копії своїх паспорта громадянина України і реєстраційного номеру облікової картки платника податків, а також бажане місце розташування земельної ділянки, розміщене на аркуші паперу у вигляді роздруківки публічної кадастрової карти України з позначенням штриховою лінією (а.с. 21).

12.01.2022 позивач звернувся до відповідача із запитом про надання інформації про розгляд його клопотання про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2 га від 23.10.2022 (а.с. 23-24).

Листом від 17.01.2022 вих. № 66 (а.с. 25) відповідач повідомив, що за результатами розгляду його клопотання Горохівською сільською радою прийнято рішення «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства», витяг якого додано до листа.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 рішення Горохівської сільської ради від 24.12.2021 № 64 «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства» (далі - Рішення № 64) позивачу відмовлено в надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, в межах території Горохівської сільської ради, оскільки в сільській раді відсутній генеральний план забудови сіл, відсутні землі запасу, на даний час проводиться інвентаризація земель, вказані в заявах громадян земельні ділянки включені до переліку вільних земельних ділянок, право оренди на які пропонується до продажу на земельних торгах окремими лотами (а.с. 26).

Вважаючи підпункт 4 пункту 1 Рішення № 64 протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, Суд виходить з такого.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктами «а» і «б» частини першої статті 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить:

розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад;

передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Отже, оскільки питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях відповідної ради, тому способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади, з регулювання земельних відносин, є прийняття нею рішення.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 221/285/17.

Частина друга статті 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений статтею 118 ЗК України.

Згідно з першим реченням частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Абзацом першим частини сьомої статті 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Зазначена правозастосовча практика неодноразово підтримана у постанові Верховного Суду України від 10.12.2013 у справі №21-358а13 та в постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 545/808/17, від 07.06.2019 у справі №826/17196/17, від 14.05.2020 у справі № 360/536/17-а тощо.

Поряд з цим, суд встановив, що відповідно до пункту 1 Рішення № 64 підставами для відмови позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення відповідної земельної ділянки є:

відсутність генерального плану забудови сіл;

відсутні землі запасу;

проведення інвентаризація земель;

вказана земельна ділянка включена до переліку вільних земельних ділянок, право оренди на які пропонується до продажу на земельних торгах.

Тобто позивачу було відмовлено з декількох підстав, при тому, що жодна з них не передбачена статтею 118 ЗК України.

Що стосується підстави для відмови в надання позивачу на розроблення проекту землеустрою як відсутність генерального плану забудови сіл, суд зазначає наступне.

ЗК України та законодавчими актами з питань містобудівної діяльності не передбачено наявності такого виду містобудівної документації як генеральний план забудови населеного пункту (села, селища, міста).

Натомість частина сьома статті 118 ЗК України закріплює вимогу щодо відповідності місця розташування земельної ділянки, щодо якої клопочеться про надання дозволу на розробку землевпорядної документації, генеральному плану населеного пункту.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження комплексних планів просторового розвитку територій територіальних громад, генеральних планів населених пунктів і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

До містобудівної документації на місцевому рівні відноситься генеральні плани населених пунктів, а не генеральні плани забудови населених пунктів.

Тобто підставою для прийняття оскаржуваного позивачем рішення слугувала відсутність документації, наявність якої взагалі не передбачена законодавством.

Згідно з частиною першою статті 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Системний аналіз зазначеної норми дає можливість зробити висновок, що на торги можуть виставлятись земельні ділянки державної чи комунальної власності, які не надані у власність або користування фізичним чи юридичним особам.

Згідно з частиною другою статті 19 ЗК України земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

З вищенаведеного слідує, що в рішенні № 64 відповідач зазначив для відповідної відмови дві взаємовиключні підстави: відсутність земель запасу (земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб) та перебування земельної ділянки у в переліку вільних (ті, що не надані у власність або користування громадянам чи юридичних осіб) земельних ділянок, право оренди на які пропонується до продажу на земельних торгах окремими лотами.

Щодо такої підстави для прийняття оскаржуваного рішення як проведення інвентаризації земель суд звертає увагу на таке.

Частиною другою статті 791 ЗК України встановлено, що формування земельних ділянок здійснюється, зокрема:

у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності (абзац другий);

шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом (абзац п`ятий).

Іншими словами, і відведення земельних ділянок, і інвентаризація земель спрямовані на формування земельних ділянок. Ці процедури не є взаємовиключними. Не проведення інвентаризації земель не може навіть технічно слугувати перешкодою для відведення земельних ділянок.

Тому суд відхилив твердження відповідача про те, що не проведення інвентаризації земель громади є підставою для надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

Як наслідок, підпункт 4 пункту 1 Рішення № 64 є протиправним і підлягає скасуванню.

У відзиві на позовну заяву відповідач наводить іще одну підставу для відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка не зазначена в рішенні № 64, а саме: перебування відповідної земельної ділянки у державній власності.

В підтвердження своїх аргументів відповідач надав суду копію Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо земельної ділянки з кадастровим номером :33:000:0001 (а.с. 48, 49), а також викопіювання земельної ділянки, щодо якої позивач звернувся до відповідача із вищезазначеним клопотанням (а.с. 50).

Згідно із наведеною Інформацією (а.с. 48, 49) земельна ділянка з кадастровим номером :33:000:0001 дійсно належить до земель державної власності та перебуває на праві постійного користування Служби автомобільних доріг у Миколаївській області.

Проте, в цій же Інформації (а.с. 48) у пункті «Об`єкт нерухомого майна» зазначено: земельна ділянка, під автодорогою територіального значення Т-15-05. Відповідно до викопіювання бажаного місця розташування земельної ділянки (а.с. 21, 50) курсор чітко наведений на автомобільну дорогу, що проходить неподалік земельної ділянки, щодо якої клопочеться позивач.

Тобто земельна ділянка з кадастровим номером :33:000:0001 та земельна ділянка, щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою якої клопотав позивач - це різні земельні ділянки.

Таким чином, твердження відповідача, щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою якої клопотав позивач, перебуває у державній власності не підтверджується матеріалами справи.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією від 20.01.2022 (а.с. 1) підтверджується понесення позивачем судових витрат у розмірі 992,40 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову, а тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Горохівськаої сільської ради Миколаївської області (вул. Поштова, 8, с. Горохівське, Баштанський район, Миколаївська область, 57356; ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати підпункт 4 пункту 1 рішення Горохівської сільської ради Миколаївської області від 24.12.2021 № 64 «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства» в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2 га.

3. Зобов`язати Горохівську сільську раду Миколаївської області (вул. Поштова, 8, с. Горохівське, Баштанський район, Миколаївська область, 57356; ) повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) від 23.10.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2 га, яка розташована на території: Миколаївська область, Баштанський район, Горохівська сільська територіальна громада, та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Горохівської сільської ради Миколаївської області (вул. Поштова, 8, с. Горохівське, Баштанський район, Миколаївська область, 57356; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 15 червня 2022 року