Справа № 640/33763/21
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Костюк Л.О.

Кузьмишиної О.М.

За участю секретаря Головченко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного державного виконавця Дарницького районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білан Юлії Станіславівни про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного державного виконавця Дарницького районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білан Юлії Станіславівни, в якому просив:

- визнати незаконними дії Головного державного виконавця Дарницького відділу ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Білан Ю.С. щодо зазначення в цій постанові суми боргу, що становить подвійний розмір штрафу, що був накладений на мене протоколом про адміністративне правопорушення серія ААБ №19195607 від 15 квітня 2021 року інспектором управління патрульної поліції м. Києва ДПП Нечипорук А.П. відносно виконання за виконавчим листом №753/11088/21 виданим 09.08.2021 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 34 000,00 грн. та судовий збір в розмірі 454,00 грн.

- визнати неправомірною та скасувати постанову ВП №67265124 винесену 26.10.2021 року Головним державним виконавцем Дарницького відділу ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Білан Ю.С. відносно виконання за виконавчим листом №753/11088/21 виданим 09.08.2021 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 34 000,00 грн. та судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративний справі.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для розгляду до Дарницького районного суду м. Києва, як адміністративного, за встановленою підсудністю, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що він не є фаховим юристом, є особою юридично необізнаною, а тому, про існування певних особливостей позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ не обізнаний і дані юридичні тонкощі йому відомі не були. Також, апелянт зазначає, що, з огляду на спеціальні строки, встановлені п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України, він фактично позбавлений права на звернення до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Також, до суду апеляційної інстанції від позивача - ОСОБА_1 надійшло клопотання про виправлення механічної помилки до апеляційної скарги.

13 червня 2022 року електронною поштою до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Дарницького районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу з метою належного захисту свого права, необхідно звернутися до Дарницького районного суду м. Києва, як суду, який видав виконавчий документ із позовною заявою про оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця. Тому, керуючись частиною 1 статті 170 КАС України, суд першої інстанції відмовив у відкритті провадження в адміністративній справі.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII, в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Нормами статті 2 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад, зокрема забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VІІІ, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов судів у справах про адміністративні правопорушення.

Як вбачається із позовних вимог, ОСОБА_1 оскаржує постанову Головного державного виконавця Дарницького районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білан Ю.С. від 26.10.2021 року ВП №67265124 про відкриття виконавчого провадження (а.с. 3).

Вказана постанова видана на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 серпня 2021 року у справі №753/11088/21, яким накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 74 Закону №1404-VІІІ, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною 2 статті 74 Закону №1404-VІІІ, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Беручи до уваги зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачу з метою належного захисту свого права, необхідно звернутися до Дарницького районного суду м. Києва, як суду, який видав виконавчий документ із позовною заявою про оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця.

Апелянтом, також, не заперечується, що дану справу повинен розглядати Дарницький районний суд м. Києва.

Водночас, на переконання апелянта, враховуючи вимоги п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України, суд першої інстанції повинен був передати справу для розгляду до Дарницького районного суду м. Києва, як адміністративного.

З даного приводу, слід зазначити наступне.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Отже, вказаною нормою передбачено обов`язок суду передати адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, зокрема, у випадку порушення територіальної юрисдикції (підсудності).

Положення визначають статті 19 КАС України справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів (предметна юрисдикція)

В силу вимог пункту 3 частини 2 вказаної статті КАС України, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом.

При цьому, пунктом 1 частини 1 статті 170 КАС України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, при порушенні предметної юрисдикції суд першої інстанції позбавлений можливості передати адміністративну справу на розгляд іншого суду - не адміністративного.

Приймаючи рішення від 09 серпня 2021 року у справі №753/11088/21, Дарницький районний суд м. Києва розглянув саме справу про адміністративне правопорушення, а не адміністративну справу.

Таким чином, твердження апелянта про те, що Дарницький районний суд м. Києва, розглядаючи вказану справу №753/11088/21, виступав як адміністративний суд є помилковим.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції правомірно відмовлено у відкритті провадження в адміністративний справі.

Щодо посилання апелянта на те, що, з огляду на спеціальні строки, встановлені п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України, він фактично позбавлений права на звернення до суду за захистом своїх прав та законних інтересів, колегія суддів зазначає, що прийняття оскаржуваної ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі може слугувати підставою для визнання поважними причин пропуску строку звернення до Дарницького районного суду м. Києва з відповідним позовом.

Згідно із ч. 1-2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria2» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …».

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 170, 242, 250, 287, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в строк, визначений статтею 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Костюк Л.О.

Кузьмишина О.М.