Справа № 200/1065/22
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2022 року Справа№200/1065/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б.,

розглянувши в спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправними та скасування постанов про застосування

адміністративно-господарського штрафу

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов від 07.12.2021 року:

- № 283986 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 гривень;

- № 283987 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 гривень.

Також просить стягнути 4500 гривень витрат на правову допомогу адвоката.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.11.2021 року Східним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки проведено рейдову перевірку транспортного засобу позивача DАF з реєстраційним номером НОМЕР_1 на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів автомобільним транспортом, про що складено відповідний акт № 284819 від 16.11.2021 року, на підставі якого відповідачем 07.12.2021 року було прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №283986 про стягнення з позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 гривень.

Позивач вважає протиправним прийняття постанови про застосування штрафу за порушення ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 6.1 наказу МТЗУ 340 від 07.06.2010 року, п. 3.3 наказу МТЗУ 385 від 24.06.2010 року під час надання послуг з перевезення вантажів в частині не забезпечення перевізником водія оформленим диском режимів праці (тахокарти), чим порушено ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Також зазначає, що 27.10.2021 року при перевірці документів на а/д М-03 (км 207+300м) вантажного автомобіля DАF та вантажу з реєстраційним номером НОМЕР_2 , працівниками відповідача було складено акт № 250696 про виявлення порушення при перевезенні вантажу згідно ТТН № 21-3 від 27.10.2021 року як відсутність на момент перевірки документів передбачених ст. 48, 39 «Про автомобільний транспорт», а саме: неправильне оформлення ТТН. Зокрема, в графі автомобільний перевізник не зазначено код ЄДРПОУ, а в графі маса не вказано повну масу транспортного засобу.

07.12.2021 року на підставі зазначеного акту було складено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №283987 про стягнення з позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 гривень.

З прийнятими постановами позивач не погоджується, тому просить задовольнити позовні вимоги та скасувати постанови про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт від 07.12.2021 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року вказаний позов залишено без руху у зв`язку із невідповідністю вимогам ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідачем письмовий відзив у строки, встановлені в ухвалі про відкриття провадження у даній справі не надано, тому суд вважає за можливе розглянути справі на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою - підприємцем з 25.01.1994 року, що доведено свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В01 № 151910 та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач здійснює внутрішні пасажирські перевезення наземним транспортом за кодом КВЕД 49.41, про що зазначено у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб,фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з пунктом 4 зазначеного Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є:

1) реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті;

2) внесення на розгляд Міністра інфраструктури пропозицій щодо забезпечення формування державної політики з питань безпеки на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті;

3) здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті;

4) надання у передбачених законом випадках адміністративних послуг у сфері автомобільного, міського електричного, залізничного, морського та річкового транспорту.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05.04.2001 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2344-III), відповідно до статті 1 якого, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

На виконання вимог статті 6 Закону №2344-III, постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 було затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб`єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону №2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, додержання водієм режиму праці та відпочинку, виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні , інших нормативно-правових актів.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3, що встановлено пунктом 21 Порядку №1567.

Згідно з пунктом 22 Порядку №1567 у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 16 листопада 2021 року посадовими особами Східного міжрегіонального управлінням Укртрансбезпеки на а/д М-14 (620 км) проведено рейдову перевірку транспортного засобу позивача DАF з реєстраційним номером НОМЕР_1 на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів автомобільним транспортом, про що складено відповідний акт № 284819 від 16.11.2021 року.

Вказаним актом встановлено порушення позивачем ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 6.1 наказу МТЗУ 340 від 07.06.2010 року, п. 3.3 наказу МТЗУ 385 від 24.06.2010 року під час надання послуг з перевезення вантажів в частині не забезпечення перевізником водія оформленим диском режимів праці (тахокарти), чим порушено ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Згідно з абзацом 3 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарський штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

07.12.2021 року Східним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки на підставі вказаного акту від 16.11.2021 року було прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №283986 про стягнення з позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 гривень.

Наказом Міністерством транспорту та зв`язку України від 24 червня 2010 року № 385 затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (далі - Інструкція № 385), яка визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.

За приписами п. 1.3 Інструкції № 385 ця інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції № 385, виробники транспортних засобів, перевізники, водії та ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог ЄУТР.

Пунктом 3.3 Інструкції № 385 передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відповідно до п. 1.2. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту і зв`язку України від 07.06.2010 року № 340 (далі - Положення), це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Відповідно до пункту 1.3 Положення № 340, його вимоги поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Відповідно до п. 6.1 Положення автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни (п. 6.2 Положення).

Пункт 6.3. Положення визначає, що водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Таким чином, для водія, який здійснює регулярні пасажирських перевезення на міжміському автобусному маршруті протяжністю понад 50 км чи водія вантажного автомобілю з повною масою понад 3,5 тонн законодавством передбачена можливість вибору, або використовувати тахограф (за його наявності) або вести контрольну книжку водія.

Як встановлено судом, відповідно до технічного паспорту вантажного автомобіля позивача DАF модель 95 ХF 380 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , повна маса становить 20500 кг, маса без навантаження - 7500 кг, тому суд не бере до уваги твердження позивача про те, що в акті перевірки не зазначено масу автомобіля вагою понад 3,5 тонн.

При цьому, позивачем до матеріалів справи не надано встановленого зразка належно оформлену індивідуальну контрольну книжку водія ОСОБА_2 за листопад 2021року. Позивач лише обмежився зазначенням у позові того, що його автомобіль обладнаний аналоговим тахографом, проте жодних доказів не надав, обмежившись зазначенням того, що водій на аркуші паперу вів якісь записи. Акт перевірки від 16.11.2021 року також не містить відомостей про наявність якихось реєструючих приладів у позивача.

Таким чином, постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 07.12.2021 року №283986 про стягнення з позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 гривень є законною та обґрунтованою, тому позовні вимоги про визнання її протиправною та скасування не підлягають задоволенню.

Крім того, 27.10.2021 року при перевірці документів на а/д М-03 (км 207+300м) вантажного автомобіля DАF та вантажу з реєстраційним номером НОМЕР_2 , працівниками Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було складено акт № 250696, яким виявлено порушення при перевезенні вантажу згідно ТТН № 21-3 від 27.10.2021 року, тобто відсутність на момент перевірки документів передбачених ст. 48, 39 «Про автомобільний транспорт», а саме: неправильне оформлення ТТН. Зокрема, в графі автомобільний перевізник не зазначено код ЄДРПОУ, а в графі маса не вказано повну масу транспортного засобу.

07.12.2021 року на підставі зазначеного акту було прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №283987 про стягнення з позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 гривень.

Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363 затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі - Правила № 363).

Абзацом першим пункту 11.1 глави 11 Правил № 363 встановлено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Абзацом другим пункту 11.1 глави 11 Правил № 363 передбачено, що товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Судом встановлено, що у спірній ТТН № 21-3 від 27.10.2021 року вказано назву відправника та одержувача, масу брутто вантажу 12,180 т, але не вказано повну масу транспортного засобу окремо. В відомостях про вантаж та у ТТН також є посилання на певні акти.

Разом з тим, перевізником у ТТН № 21-3 від 27.10.2021 року вказано не ФОП ОСОБА_1 , а ТОВ ДОКЕТ, тобто юридичну особу.

Відтак, відповідачем під час перевірки не враховано, на якій підставі вантажний автомобіль позивача перевозив вантаж перевізником - юридичною особою, що в свою чергу виключає відповідальність ФОП ОСОБА_1 за неправильне оформлення ТТН.

Отже, відповідачем протиправно застосовано до позивача стягнення у вигляді адміністративно-господарського штрафу згідно постанови 07.12.2021 року №283987, а тому вказана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на зазначене вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог, а саме: про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт від 07.12.2021 року № 283987.

За вимогами ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено платіжним дорученням від 04.01.2022 року № 6560 2481,00 гривень, тому з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань належить стягнути 1240,50 гривень судового збору.

Також позивач просить стягнути 4500 гривень витрат на правову допомогу адвоката, сплата яких підтверджується платіжним дорученням від 28.12.2021 року № 6548, тому стягненню з відповідача підлягає половина цієї суми - 2250 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567, статтями 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 03135, м. Київ, пр-т. Перемоги, буд. 14; адреса для листування: 87537, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Флотська, буд. 145, ) про визнання протиправними та скасування постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 07.12.2018 року №283987, винесену Східним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 гривень.

В інших позовних вимогах - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті () на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1240 (одну тисячу двісті сорок) гривень 50 копійок та витрати на правову допомогу в сумі 2250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок, разом - 3490 (три тисячі чотириста дев`яносто) гривень 50 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 15 червня 2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Б. Голубова