Справа № 280/3676/22
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

16 червня 2022 рокуСправа № 280/3676/22 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Семененко М.О., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовною заявою ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА «СЕЛЯНСЬКО ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО НІЧЕПОРУК РАЇСА МИКОЛАЇВНА» до Головного управління ДПС у Донецькій області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА «СЕЛЯНСЬКО ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО НІЧЕПОРУК РАЇСА МИКОЛАЇВНА» (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі відповідач1), Державної податкової служби України (далі - відповідач 2) в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення №912 від 31.01.2022 року про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, прийняте Головним управлінням ДПС у Донецькій області ;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькій області виключити позивача з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку на додану вартість;

- визнати протиправним та скасувати Рішення №3492224/21310265 від 08.12.2021 року про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість, прийняте Державною податковою службою України;

- зобов`язати Державну податкову службу України врахувати таблицю даних платника податку, що подана Позивачем та враховану рішенням комісії від 16.08.2021 №2989173/21310265.

Разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії рішення №912 від 31.01.2022 Комісії регіонального рівня з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головно го управління ДПС у Донецькій області про відповідність/невідповідність платника податку на додану вар тість ФГ «СФГ НІЧЕПОРУК P.M.», , критеріям ризиковості платника до набрання рішенням суду щодо його оскарження законної сили;

- зобов`язання Головного управління ДПС у Донецькій області виключити ФГ «СФГ НІЧЕПОРУК P.M.» з переліку платни ків податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку на додану вартість;

- зупинення дії рішення №3492224/21310265 від 08.12.2021 Державної податкової служби України про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість ФГ «СФГ НІЧЕПОРУК P.M.» до набрання рішенням суду щодо його оска рження законної сили;

- зобов`язання Державної податкової служби України врахувати таб лицю даних платника податку ФГ «СФГ НІЧЕПОРУК P.M.», що зареєстрована у контролюючому органі 13.08.2021 за № та врахована рішенням комісії ГУ ДПС у Херсонській області від 16.08.2021 №2989173/21310265.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач зазначає, що відсутність у позивача на час розгляду даного спору врахованої таблиці даних платника пода тку на додану вартість обумовить автоматичне блокування податкових накладних, що може стати на слідком припинення господарської діяльності. Так формування податкового кредиту у позивача відбувається за рахунок придбання товарно-матеріальних цінностей, які використовуються для внесення добрив, обробки та підготовки грунтів, посіву насіннєвого матеріалу, боротьбою зі шкідниками зернових культур, збирання врожаю та його доставка до місць зберігання, сушіння зерна. Натомість позивач реалізує зерно, що во чевидь потребує для реєстрації позивачем податкових накладних в ЄРПН відповідно до Порядку №1165 врахованої таблиці даних. Також, внаслідок неможливості своєчасно зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі подат кових накладних позивач понесе значні матеріальні збитки. Припинення господарських відносин з контраге нтом покупцем ПАТ «Інтер Агролайн» матиме своїм наслідком неотримання позивачем очікуваних доходів, що однозначно негативне вплине на його фінансовий стан. При цьому, відновлення господарських зав`язків надалі може бути ускладнено у зв`язку із тим, що контрагенти позивача можуть змінити виробника на іншо го, який не визнаний податковим органом таким, що відповідає критеріям ризиковості платника податку, і має можливість здійснювати реєстрацію податкових накладних у ЄРПН. При затягненні спору на місяці під приємство опиниться на межі звільнення працівників та банкрутства. Позивач вважає, що заходи забезпечення адміністративного позову щодо зупинення дії рішення відповіда ють предмету позову. Водночас, вжиття таких заходів жодним чином не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а буде спрямовано лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. При цьому, вжиття заходів забезпечення позову у визначений у заяві спосіб не тягне фактичне вирі шення спору по суті, оскільки правомірність або неправомірність вказаного рішення буде судом встановлена за наслідками розгляду адміністративної справи.

За правилами частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, слід зазначити таке.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Відповідно до ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Підстави забезпечення позову, передбачені ч. 2 ст. 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За умовами ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Не допускається забезпечення позову, зокрема, шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України).

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Суд перевіряючи матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову не приймає посилання позивача, що невжиття заходів щодо зупинення дії оскаржуваних рішень та незобов`язана вчинити певні дії, зумовить настання негативних та незворотних наслідків для його господарської діяльності не підтверджені будь-якм доказом.

Аналізуючи заяву про забезпечення доказів, суд приходить до висновку, що вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб фактично є вирішенням спору по суті, що суперечить меті застосування статті 150 КАС України.

Така правова позиція узгоджена з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року по справі №160/10847/21.

У питанні вжиття заходів забезпечення позову Верховний Суд сформував сталу правову позицію щодо застосування норм процесуального права, яка полягає в тому, що безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання, і такі рішення можуть завдавати шкоди й мати наслідки, які позивач оцінює негативно, однак відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі. Такий правовий висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 826/16509/18, від 26 грудня 2019 року у справі № 640/13245/19 від 20 березня 2019 року у справі № 826/14951/18, від 23 січня 2020 року у справі №813/2149/18, від 31 травня 2021 року у справі №120/2337/20-а та від 30 вересня 2021 року у справі №140/1856/21.

Аналіз викладених вище приписів КАС України, дає підстави для висновку про те, що чинним процесуальним законодавством не передбачено правових підстав для забезпечення позову шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Отже, перевіривши зазначені у поданій заяві доводи на предмет їх відповідності вище викладеним нормам та з`ясованим судом обставинам, а також оцінивши додані до неї докази, суд дійшов до висновку про необґрунтованість поданої заяви та, як наслідок, про відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст.150, 151, 154, 241, 243, 248 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА «СЕЛЯНСЬКО ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО НІЧЕПОРУК РАЇСА МИКОЛАЇВНА» про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 16.06.2022.

Суддя М.О. Семененко