Справа № 200/2433/22
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2022-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2022 року Справа№200/2433/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

9 лютого 2022 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області з вимогами:

- визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати страхових виплат з 1 квітня 2021 року;

- зобов`язати відповідача поновити виплату позивачеві страхових виплат з 1 квітня 2021 року з виплатою недоотриманих з 1 квітня 2021 року сум.

Посилаючись на порушення Конституції України, Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач протиправно припинив страхові виплати, як внутрішньо переміщеній особі. Позивач вважає дії відповідача щодо невиплати страхових виплат протиправними, у зв`язку з чим, звернувся до суду з даним позовом.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог. Свою позицію вмотивовував тим, що звернення позивача до суду є передчасним, оскільки із заявою про поновлення виплат ОСОБА_1 не звертався, у спірний період на обліку позивач не перебуває, щомісячні страхові виплати йому не нараховуються та не сплачуються. Відповідач вказав, що право на щомісячні страхові виплати не є абсолютним та підлягають законним обмеженням передбаченими чинними нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, так, зокрема не лише призначення, а і продовження виплат усіх видів соціальної допомоги вимагає наявність довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Відповідач зазначив, що на виконання рішення суду прийнято постанову про призначення позивачеві доплати за період з грудня 2015 року по березень 2021 року, кошти були виплачені, проте оскільки позивач особисто не звертався щодо продовження виплат, не надав необхідний пакет документів, постановою припинено з 1 квітня 2021 року щомісячні страхові виплати до надання повного пакету документів.

Ухвалою судді від 14 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та витребувано у відповідача докази.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 11 травня 2000 року Микитівським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області.

27 листопада 2017 року позивачу видана довідка № про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Потерпілий ОСОБА_1 перебуває на обліку з 4 лютого 2002 року, має зареєстрований страховий випадок профзахворювання, що отримане 10 січня 2002 року, що підтверджується постановами відповідача та не є спірним між сторонами.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/12188/20-а від 26 березня 2021 року вирішено: «Визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щомісячних грошових сум в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, в період з 01 грудня 2015 року по березень 2016 року (включно).

Визнати протиправними та скасувати постанови №0515/51412/4, №0515/51412/5, №0515/51412/6, прийняті 05 грудня 2016 року відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дзержинську.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячні грошові суми в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, за період з 01 грудня 2015 року по березень 2016 року (включно).

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячних грошових сум в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, з 01 грудня 2016 року».

Так у вказаному вище рішенні суд встановив, що постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дзержинську ОСОБА_1 знятий з обліку та йому припинено всі страхові виплати по страховому випадку з 1 грудня 2016 року у зв`язку з відмовою потерпілого від отримання виплат (ВПО).

На виконання рішення по справі №200/12188/20-а постановою Краматорського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 15 вересня 2021 року №14018/87470/51412/10, призначено ОСОБА_1 доплату за період з грудня 2015 по березень 2016 року, з грудня 2017 року по березень 2021 року в розмірі 142518,22 грн.

При цьому, постановою Краматорського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 27 вересня 2021 року № 14018/87470/51412/12 вирішено припинити потерпілому ОСОБА_1 з 1 квітня 2021 року перераховану щомісячну страхову виплату в розмірі 3567,22 грн. відповідно до ч. 6 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", п. 1 постанови КМУ №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», п. 1.2, 2.1 постанови правління Фонду від 12 грудня 2018 року №27 до надання повного пакету документів.

Згідно з довідкою відповідача, що надана на вимоги ухвали суду, у період з квітня 2021 по січень 2022 року щомісячні страхові виплати ОСОБА_1 не нараховувалися та не виплачувалися.

На звернення позивача щодо поновлення страхових виплат, Фонд соціального страхування України листом від 13 жовтня 2021 року повідомив про необхідність особистого звернення потерпілого до робочого органу Фонду та надання документів, що посвідчують особу.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо невиплати щомісячних страхових виплат з 1 квітня 2021 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

За приписами статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно п. 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 1105-XIV від 23 вересня 1999 року (далі - Закон № 1105-XIV) особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 3 Закону №1105-XIV визначені принципи, на яких здійснюється соціальне страхування, зокрема законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав (пп. 1, 3 ч. 1 ст. 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону № 1105-XIV страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Матеріалами справи підтверджується, що виплата щомісячної страхової суми позивачу припинена у зв`язку із відсутністю особистого звернення щодо поновлення виплат після протиправного припинення їх виплати відповідачем.

Разом з тим, вичерпний перелік, визначений ст. 46 Закону № 1105-ХIV не містить таких підстав для припинення страхових виплат, а відмова особи від конституційних прав, до яких належить право на соціальний захист, є недійсною.

Отже, підстави зазначені відповідачем не є передбаченими законом підставами для припинення виплат.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Наведене визначення поняття внутрішньо переміщеної особи має описовий характер та охоплює три види конституційно-правового статусу людини (громадянин України, іноземець та особа без громадянства). З огляду на визначення, внутрішньо переміщена особа - це особа, яка: перебуває на території України на законних підставах; має право на постійне проживання в Україні; була змушена залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 335 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", а саме, п. 15 викладено в такій редакції: "Орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України", п.18 доповнено реченням такого змісту: "Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України".

За змістом конституційних норм (ст.ст. 113, 116, 117 Конституції України) Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року та № 2-рп-99 від 2 березня 1999 року висловив позицію, згідно з якою Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Суд зазначає, що зміни до Закону №1105-XIV з приводу особливостей виплати заборгованості з соціальних виплат особам, які є внутрішньо переміщеними особами, Верховною Радою не приймались.

Відповідно до ст. 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Таким чином, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено у ст. 9 Закону № 1706-VII), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації, а тому відповідач повинен всіляко сприяти відновленню виплат, гарантованих державою внутрішньо переміщеним особам.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд зазначає, що положення постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 335, якими внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", не можуть бути застосовані до даних правовідносин, оскільки відповідних змін у Закон №1105-XIVвнесено не було.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Таким чином, відповідачем протиправно припинено нарахування та виплату соціальних виплат позивачу, яку призначено останньому безстроково.

Суд критично ставиться щодо посилань відповідача на рішення Донецького окружного адміністративного суду №200/17442/21 від 9 лютого 2022 року яким відмовлено у задоволенні позову щодо поновлення страхових виплат у зв`язку із відсутністю особистого звернення потерпілого, оскільки, по-перше: відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст . 242 КАСУ), в той час відповідач посилається на рішення адміністративного суду. По-друге: у рішенні по справі №200/17442/21 судом встановлено, що потерпілий з 2014 року (з початку проведення антитерористичної операції) жодного разу не звертався до робочого органу Фонду на підконтрольній українській владі території щодо поновлення страхових виплат, в той час як ОСОБА_1 особисто звертався до робочого органу Фонду, що встановлено рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/12188/20-а.

При ухваленні рішення у справі суд, відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, ураховує правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №243/3535/16-ц, в якій Суд дійшов висновку, що позивач сам має право вирішувати про необхідність звернення до органу про продовження соціальних виплат. Відсутність такого звернення не є підставою для відмови в задоволені позову.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 і ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що невиплата належної позивачу страхових виплат призначених безстроково, є протиправною, оскільки не відповідає зазначеним критеріям правомірності.

Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправними дії відповідача, суд зазначає, що позивачу припинено щомісячні страхові виплати постановою від 27 вересня 2021 року № 14018/87470/51412/12, ураховуючи, що у спірних правовідносинах негативні наслідки для позивача створює саме вказане рішення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом скасування зазначеної постанови.

Ураховуючи викладене, керуючись ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про визнання протиправною та скасування постанови Краматорського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 27 вересня 2021 року № 14018/87470/51412/12 про припинення щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 з 1 квітня 2017 року та зобов`язання поновити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат з 1 квітня 2017 року.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України, ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір в сумі 992,40 грн. належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Краматорського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 27 вересня 2021 року № 14018/87470/51412/12 про припинення щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 з 1 квітня 2021 року.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецької області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5, ) поновити ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) нарахування та виплату щомісячних страхових виплат, сплативши заборгованість за весь період, починаючи з 1 квітня 2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (місцезнаходження: Свободи, б. 5, м. Слов`янськ, Донецька область, ) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв