Справа № 524/47/22
Суддя: Андрієць Д. Д.
Дата ухвалення: 2022-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №524/47/22
Провадження №2-а/524/37/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2022 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., розглянувши у письмовому провадженні в м.Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 2 роти Батальйону патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Шевченка Сергія Сергійовича , Департаменту патрульної поліції, третя особа: Батальйон патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №5191111 від 28.12.2021 та закриття провадження по справі, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 28.12.2021 відносно нього була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №5191111 за ч.1 ст.122 КУпАП. З постановою він не погоджується та вважає, що вона має бути скасована, через її невідповідність вимоги законодавства щодо змісту.

В судовому засіданні 01.06.2022 представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Зазначив, що час фіксації правопорушення на приладі TruCAM не відповідає часу, який зафіксований нагрудною камерою інспектора. Просив врахувати, що оскаржувана постанова не містить відомостей про місце вчинення правопорушення, зокрема про населений пункт. Вказав, що в постанові також відсутнє посилання та технічний прилад TruCAM, як засіб фіксації правопорушення. Окремо звернув увагу на порушення відповідачем порядку подання електронного доказу - відеозапису з технічного пристрою, а саме те, що він не містить електронно-цифрового підпису.

В додаткових поясненнях представник позивача звернув увагу на позиції судів апеляційної інстанції щодо зазначення в постанові по справі про адміністративне правопорушення неповної назви технічного пристрою.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

В своєму відзиві відповідачі зазначили, що під час патрулювання в місці, час та дату, вказані в постанові, був виявлений транспортний засіб під керуванням позивача, який рухався зі швидкістю 133 км/год., чим порушив обмеження швидкості руху в населеному пункті на 23 км/год.. Просили врахувати, що позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження своєї позиції.

Просили врахувати, що на місці зупинки транспортного засобу позивач не виявив бажання скористатись правами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

28.12.2021 поліцейським 2 роти Батальйону патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Шевченком Сергієм Сергійовичем була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №5191111, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

В постанові зазначено, що 28.12.2021 о 12:13 на 99 км, водій керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 133 км/год., чим порушив дозволену максимальну швидкість на 23 км/год..

НОРМАТИВНЕ ОБҐРУНТУВАННЯ

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п 12.6 ґ Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рух із швидкістю іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

В п.1 ст.247 КУпАП зазначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно із ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин(ст.77 КАС України)

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно із ч.ч.1, 7 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

ОЦІНКА СУДУ

Суд відзначає, що згідно ст.77 КАС України в даній справі обов`язок доказування правомірності прийнятого рішення покладається на відповідачів.

На підтвердження правомірності прийнятого відповідачем рішення суду надано відеозапис, здійснений лазерним вимірювачем TruCAM ТС 008346 та фотознімки з вказаного приладу, а також відеозаписи, здійснені нагрудною камерою інспектора.

Так, на вказаних відеозаписі та фотознімку, зроблених за допомогою приладу TruCam LTІ 20/20 ТС 008455, зафіксовано рух транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1 , зі швидкістю 133 км/год, при встановленому ліміті швидкості 110 км/год.. Також на фотознімку зафіксовано місце руху автомобіля - автодорога М-03 Київ-Харків 99 км. При цьому, як вбачається із вказаного фотознімку, відстань від приладу до автомобіля, яким керував позивач становила 326 м.

Крім того, суду було надано відомості щодо розташування пристроїв вимірювання швидкості TruCam, який розміщено по автодорозі М-03 Київ-Харків.

Отже, вказані докази, які були подані суду підтверджують те, що позивачем було порушено ПДР України в частині перевищення максимальної швидкості руху транспортного засобу на 23 км/год..

Оцінюючі доводи учасників процесу, суд відзначає наступне.

В позовній заяві позивач вказав на те, що в порушення вимог ст. 283 КУпАП оскаржувана постанова не містить відомостей щодо місця вчинення порушення.

Суд враховує те, що описуючи об`єктивну сторону правопорушення, інспектор місце вчинення адміністративного правопорушення визначив, як 99 км. Суд не може погодиться із доводами представника позивача про те, що оскаржувана постанова повинна містити відомості про населений пункт, оскільки у цій справі адміністративне правопорушення було вчинено на автодорозі М-03 Київ-Харків 99 км.

Крім того, суд приймає до уваги те, що в даному випадку основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, факт вчинення якого підтверджено відеоматеріалами, відсутність якого б виключала склад наведеного адміністративного правопорушення.

Надані відповідачами матеріали підтверджують те, що адміністративне правопорушення було вчинено на 99 км автодороги М-03 Київ-Харків.

Крім того, суд не вважає підставою для скасування оскаржуваної постанови відмінність між часом вчинення порушення, який зафіксований приладом TruCam і відображений в оскаржуваній постанові й часом, який відображається на відео з нагрудної камери інспектора. На переконання суду така відмінність не впливає на факт вчинення адміністративного правопорушення. Крім іншого, суд приймає до уваги те, що позивачем не оскаржувався сам факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Щодо доводів позивача та його представника про неповне зазначення технічного засобу, яким здійснено відеозапис, а також відсутність електронно-цифрового підпису.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Матеріальний носій - лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Долучений відповідачами в якості речового доказу диск з відеозаписом обставин події був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення для розгляду справи, та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді у виді файлів.

Таким чином, записаний на оптичний диск - носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документу, а тому не потребує засвідчення його ЕЦП.

На підставі викладеного, суд зазначає, що відповідачами надано належні та допустимі докази на підтвердження порушення позивачем правил дорожнього руху.

Крім того, суд враховує надане відповідачами зображення, яке містить всю необхідну інформацію для встановлення факту порушення ПДР України, зокрема місце, дату і час порушення, номерне позначення транспортного засобу, відомості про встановлене обмеження щодо швидкості руху транспортних засобів та відстань з якої було проведено вимірювання.

Також, суд не вважає підставою для скасування оскаржуваної постанови неповне зазначення назви технічного приладу фіксації порушення, оскільки положення КУпАП не вимагають зазначення точної назви технічного приладу фіксації.

За таких обставин, враховуючи те, що позивач не оспорював факт вчинення порушення, а лише навів доводи щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам законодавства, з огляду на те, що факт вчинення правопорушення підтверджений належними і допустимим доказами, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати суд покладає на позивача.

Керуючись ст. 6, 10, 14, 241-246, 255, 286, 293 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського 2 роти Батальйону патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Шевченка Сергія Сергійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ