Справа № 420/2408/22
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2022-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2408/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій відповідача з відмови листом №1363-24610/Б-02/8-1500/22 від 20 січня 2022 року позивачу у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів за період з 15 січня 2011 року по 31 травня 2021 року у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії позивача в розмірі 26540,80 грн.; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу суму компенсації втрати частини доходів, за період з 15 січня 2011 року по 31 травня 2021 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 26540,80 грн.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України.

Позов обґрунтований позивачем тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання постанови Приморського районного суду міста Одеси від 14 жовтня 2011 року по справі №2-a/1522/4568/11, 18 червня 2021 року позивачу було виплачено 26540,80 грн., що є донарахованою за період з 15 січня 2011 року по 22 липня 2011 року сумою недоотриманоп ним пенсії. З огляду на виплату позивачу зазначених 26540,80 грн. лише в червні 2021 року, затримка виплати, складає 124 календарних місяця (з 15 січня 2011 року по 31 травня 2021 року). Позивач вказує, що постановою суду встановлено дату юридичного факту (події) - 15 січня 2011 року - коли з вини ГУ ПФУ позивач отримував пенсійні виплати в розмірі меншому, ніж встановлено чинним на той час, законодавством України. З листа ГУ ПФУ №1097/6-11 від 30 вересня 2016 року вбачається, що на виконання Постанови суду, позивачу у грудні 2015 року було проведено перерахунок пенсії та нараховано доплату по перерахунку у розмiрi 26540,80 грн. без нарахування компенсації втрати частини доходів за період з 15 січня 2011 року по 22 липня 2011 року коли позивач отримував пенсію інваліда 2-ї групи учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 1-і категорії у розмірі меншому, ніж встановлено чинним, на той час, законодавством України. Позивач вважає, що з вини ГУ ПФУ він, в період з 15 січня 2011 року по 22 липня 2011 року, втрачав частину свого доходу у вигляді пенсійних виплат, на думку позивача він має право на нарахування компенсації за втрату таких доходів з вини ГУ ПФУ починаючи саме з 15 січня 2011 року.

З відзиву на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що сума нарахованої та сплаченої на виконання судового рішення пенсії носить разовий характер i не підпадає під визначення доходів передбачених Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», за порушення строків яких сплачується компенсація. Нарахування та виплата сум компенсації на доходи, виплачені за рішенням суду, вищезазначеними не передбачено. Відповідач зазначає, що поточна пенсія нараховувалась та виплачувалась позивачу своєчасно. Відповідач вважає, що нарахування та виплата сум пенсії за рішенням суду проведені Головним управлінням в межах наданих повноважень, без порушення умов та термінів виплати, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», законних підстав для нарахування та виплати компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням термінів їх виплати позивачу немає. Крім того на думку пенсійного органу, нарахування та виплата компенсації втрати частини доходу не було предметом судового розгляду справи №2-a/1522/4568/11, а тому вчинення таких дій Головним управлінням виходитиме за межі зобов`язань, покладених постановою Приморського районного суду міста Одеси від 14.10.2011 року.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення проти позову, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 14.10.2011 по справі № 2а-1522/4568/11, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у не здійсненні ОСОБА_1 перерахунку з урахуванням ст.ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону України: «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 1 y України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати від 20.10.2009 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здiйснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії по інвалідності з урахуванням ст.ст.49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону України: «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати з 15.01.2011 року по 22.07.2011 pоку в розмірі не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Судом встановлено, що на виконання зазначеної постанови суду, ОСОБА_1 виплачено донараховану пенсію 18.06.2021 року, що підтверджується банківською випискою.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою щодо нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів за період з 15.01.2011 року по 31.05.2021 року.

За результатами розгляду зазначеної заяви, Головне управління ПФУ в Одеській області листом від 20.01.2022 року за №1363-24610/Б-02/8-1500/22 відмовило позивачу у задоволенні заяви, з огляду на те, що поточна пенсія нараховувалась та виплачувалась своєчасно, а позивач звертається про виплату компенсації частини доходів, отримання яких вирішено в судовому порядку, законні підстави для компенсації втрати таких доходів відсутні. Проведення розрахунку компенсації не було предметом розгляду по справі №2-а/1522/4568/11, а тому вчинення таких дій Головним управлінням виходитиме за межі зобов`язань, покладених судовим рішенням.

Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у виплаті компенсації втрати частини доходів протиправними, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст.14 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Норма аналогічного змісту міститься в ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовано Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року (далі - Порядок № 159).

Статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян,які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно із п. 2 Порядку № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). При цьому право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Компенсація за порушення строків виплати доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Отже, основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст. 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи, організації всіх форм власності і господарювання застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру.

Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічний підхід до застосування вказаних норм викладено Верховним Судом у постановах від 15.04.2019 р. (справа № 727/7818/16-а), від 20.02.2018 р. (справа №336/4675/17), від 14.05.2019 р. (справа № 804/2994/18), від 12.06.2019 р. (справа № 425/38/17), від 21.06.2018 р. (справа №523/1124/17) та від 03.07.2018 р. (справа №521/940/17).

Відповідно до ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 4 Закону № 2050-ІІІ встановлено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Отже, компенсація втрати частини доходів нараховується лише на нараховані та фактично виплачені доходи.

Пунктами 3 та 4 Порядку №159 передбачено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру.

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Обчислення суми компенсації передбачене Порядком №159 кореспондується з ст.3 Закону №2050-III, в якому зазначено, що обчислення суми компенсації шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст.4 Закону №2050-III).

Частиною 2 ст.6 Закону №2050-III передбачено, що виплата компенсації здійснюється за рахунок відповідного бюджету - підприємства, установи або організації, який фінансується з державного бюджету.

В свою чергу, судом встановлено, що на виконання постанови Приморського районного суду міста Одеси від 14 жовтня 2011 року по справі №2-a/1522/4568/11, 18 червня 2021 року відповідачем виплачена донарахована сума пенсії в розмірі 26540,80 грн.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства («Stretch - United Kingdom» № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини»). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність («Von Maltzan and Others v. Germany» № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

За результатом розгляду справи №2-a/1522/4568/11 за позовом ОСОБА_1 , судом встановлено, що пенсія позивачу була нарахована у меншому розмірі ніж передбачено чинним на той момент законодавством, у зв`язку з чим позивач звертався до суду.

Як вже було зазначено, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів і компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Суд зазначає, що нарахування та виплата позивачу відповідного доходу відбулись у зв`язку із перерахунком пенсії на виконання судового рішення.

Отже, несвоєчасне нарахування цих сум відбулось у зв`язку із неправомірними діями (бездіяльністю) Управління, що встановлено судовим рішенням в іншій справі, щодо нарахування позивачу пенсії у розмірі, встановленому законом.

Отже, недоотримання позивачем сум пенсії в період за період з 15.01.2011 року по 31.05.2021 року відбулось з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

Здійснення відповідачем розрахунку заборгованості одним платежем на виконання судового рішення не змінює характер соціальних виплат як періодичних.

У тому числі, не зазначення у судовому рішенні висновку про нарахування позивачу компенсації втрати частини доходу не звільняє орган від обов`язку, прямо передбаченого ст.ст. 2, 3, 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Отже, судом вважає необґрунтованими доводи представника відповідача, що недоотримана сума пенсії є разовою виплатою, у зв`язку з чим позивач не має права на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із затримкою виплати, оскільки в розумінні статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» вказана сума є доходом.

Таким чином дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови листом №1363-24610/Б-02/8-1500/22 від 20 січня 2022 року позивачу, у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів за період з 15 січня 2011 року по 31 травня 2021 року у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 26540,80 грн. є протиправними.

Враховуючи протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у суду є всі підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу суму компенсації втрати частини доходів, за період з 15 січня 2011 року по 31 травня 2021 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 26540,80 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 90, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання протиправними дій відповідача з відмови листом №1363-24610/Б-02/8-1500/22 від 20 січня 2022 року позивачу, у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів за період з 15 січня 2011 року по 31 травня 2021 року у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії позивача в розмірі 26540,80 грн.; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу суму компенсації втрати частини доходів, за період з 15 січня 2011 року по 31 травня 2021 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 26540,80 грн. задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України з відмови листом №1363-24610/Б-02/8-1500/22 від 20 січня 2022 року ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів за період з 15 січня 2011 року по 31 травня 2021 року у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 26540,80 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів, за період з 15 січня 2011 року по 31 травня 2021 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 26540,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.І. Свида