Справа № 320/5570/20
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2022-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2022 року № 320/5570/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у м. Києві адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МАЯДО» до Київської митниці Державної митної служби про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАЯДО» звернулось до суду з позовом до Київської митниці Державної митної служби, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA100000/2020/000136/2 від 10.03.2020; зобов`язати Київську митницю Державної митної служби здійснити митне оформлення декларованої партії товару за митною декларацією № UA100020/2020/019034 від 11.03.2020 за митною вартістю визначеною декларантом за ціною контракту (договору) у порядку встановленому ст. 58 Митного кодексу України.

У якості підстави позову позивач зазначив, що відповідачем всупереч вимогам чинного законодавства було відмовлено в оформленні товару за заявленою митною вартістю в результаті чого відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та карту відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Позивач вважає, що з наданих при митному оформленні документів можливо було чітко визначити дійсну митну вартість товарів, адже такі не мали неточностей та у повному обсязі розкривали її складові. Крім того, наголошено на необґрунтованості та безпідставності застосування при визначенні митної вартості товару другорядного методу, без розкриття неможливості застосування попередніх.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.07.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

04.08.2020 до суду від Київської митниці Держмитслужби надійшов відзив на позовну заяву у якому, представник відповідача просить в задоволенні адміністративного позову відмовити, з урахуванням того, що за результатами розгляду поданих разом з митною декларацією документів встановлено, що документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, містять розбіжності. Відповідач вважає, що використані декларантом відомості не підтверджені документально, не визначені кількістю та достовірно. Також, вказано на те, що при оформленні митної декларації, автоматизованою системою аналізу та управління ризиками сформовано наступні форми контрою: 105-2 - контроль правильності визначення митної вартості товарів; 106-2 - витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів; 117-2 - здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів із залученням спеціалізованого підрозділу митниці ДФС для перевірки числового значення заявленої митної вартості. (а.с. 119-123 т. 1)

19.08.2020 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «МАЯДО» надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій наголошено на безпідставності викладених стороною відповідача доводів та обґрунтувань правомірності прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.01.2020 між ТОВ «МАЯДО» (покупець за контрактом) та ACCADO KILIT SIS. AKS. Y АРІ MALZ. SAN. TIC. A.S. (Республіка Туреччина, продавець за контрактом) укладено контракт купівлі-продажу товарів № 7 (надалі за текстом - Контракт № 7).

За умовами контракту № 7, продавець зобов`язується продати і поставити товар покупцеві, а покупець цим підтверджує закупівлю та прийняття товару від продавця (п. 1.1.). Відповідно до п. 3.2. контракту, вартість товару у кожній окремій партії встановлюється у відповідних інвойсах. Товар за контрактом № 7 - фурнітура для вікон і дверей, рекламна продукція (календарі, буклети, каталоги, блокноти, спецодяг, зразки), що призначені для виробництва та продажу вікон, дверей та конструкцій ПВХз металопластикового профілю.

На виконання умов контракту № 7, продавцем був поставлений товар покупцю, а саме фурнітуру для вікон та дверей на загальну суму 56863,67 ЄВРО, згідно інвойсу № Y00014 від 20.02.2020. Вищезазначений товар надійшов від продавця (ACCADO KILIT SIS. AKS. YAPI MALZ. SAN. TIC. A.S., Республіка Туреччина) за контрактом № 7 на умовах FOB Стамбул (Туреччина), згідно правил «ІНКОТЕРМС 2010».

10.03.2015 між позивачем та ТОВ «Вотум Логістик ЛТД» (експедитор за контрактом) укладено договір на транспортно-експедиційне обслуговування № 0315-Д (далі за текстом - договір ТЕО), згідно п. 1.1, якого замовник доручає, а експедитор зобов`язується організувати за рахунок замовника транспортно-експедиційне обслуговування, перевезення експортно-імпортних вантажів по території України та в міжнародному сполученні, а також надання інших послуг замовнику відповідно до ст. 8 Закону «Про транспортно-експедиційну діяльність» за домовленістю сторін.

11.02.2015 між позивачем та ТОВ «Вотум Логістик ЛТД» (виконавець, за контрактом) укладено договір про надання брокерських послуг № 67 (далі за текстом - Договір № 67).

З метою митного оформлення вищевказаного товару, 05.03,2020 позивачем через свого представника ТОВ «ВОТУМ ЛОГІСТИК ЛТД» подано електронну митну декларацію за № UA100020/2020/018294. Митна вартість товару визначена за основним методом (за ціною контракту, також включено витрати позивача, не включені до ціни товару) на суму 1587009,62 грн. (56 863,67 ЄВРО по курсу 27,704700 грн. за 1 ЄВРО, транспортні витрати у розмірі 8606,50грн. та витрати на страхування у розмірі 3012,20 грн.), в тому числі за кодами УКТ ЗЕД: Товар №1: 8302 41 50 10 (фурнітура та аналогічні вироби, що використовуються для вікон з поворотною та поворотно-відкидною стулкою) - на суму 29809,5400 ЄВРО (825864,35грн.) (2,0553 ЄВРО / од.); Товар №2: 8302 41 10 00 (Фурнітура для використання у будівлях для дверей) - на суму 1404,5200 ЄВРО (38911,68грн.) (1,6621 ЄВРО / од.); Товар №3: 8302 10 00 90 (фурнітура, завіси) - на суму 15799,3200 ЄВРО (437715,41грн.) (3,1385 ЄВРО / од.); Товар №4: 8301 40 19 00 (замки, що використовуються для дверей будівель, не містять радіокомпонентів) - на суму 3214,5600 ЄВРО (89058,40грн.) (1,8854 ЄВРО/од.); Товар №5: 3925 90 80 00 (Вироби будівельні з пластмас) - на суму 2538,9800 ЄВРО (70341,77грн.) (4,9882 ЄВРО/од.); Товар №6: 8302 41 90 00 (фурнітура та аналогічні вироби для використання у будівлях) - на суму 4516,1300 ЄВРО (125118,01 грн.) (3,3627 ЄВРО/од.).

Однак, митним органом було відмовлено в оформлені товару за заявленою митною вартістю в результаті чого, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA 100000/2020/000136/2 від 10.03.2020 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 100020/2020/00118.

Прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів № UA100000/2020/000136/2 від 10.03.2020 призвело до надміру сплачених позивачем податку на додану вартість та ввізного мита у розмірі 368379,41грн. Зокрема, ТОВ «ВОТУМ ЛОГІСТИК ЛТД» від імені позивача, на підставі договору про надання брокерських послуг № 67 від 11.02.2015, згідно рішення про коригування митної вартості товарів № UA100000/2020/000136/2 від 10.03.2020 була оформлена митна декларація № UA 100020/2020/019034 від 11.03.2020 і відповідачем надано згоду на випуск товарів у вільний обіг під гарантійні зобов`язання, шляхом сплати позивачем до державного бюджету сум податків і зборів згідно митної вартості, визначеної митним органом в повному обсязі, а саме сплачено під гарантійні зобов`язання до бюджету 368379,41грн.

Позивач не погоджується з рішенням про коригування митної вартості товарів, вважає його необґрунтованим, протиправним та таким, що суперечить дійсним обставинам та підлягає скасуванню, що і зумовило звернутись до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України, митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 МК України, встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Слід зазначити, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

При цьому декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений частиною другою статті 53 МК України. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до положень пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У частині третій статті 53 МК України, визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тож, з наведеного слідує, що, дійсно, митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості та він досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості.

Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів.

При цьому, лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Так, запитувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості можливо виключно у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, слід враховувати, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до частини шостої та сьомої статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Позиція відповідача полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, а додаткові документи, які надав декларант, не усунули сумнівів щодо достовірності відомостей про визначення митної вартості товарів, що і стало підставою для визначення митної вартості товару за резервним методом.

Проте, суд із такими доводами відповідача не погоджується із таких підстав.

На підтвердження заявленої митної вартості разом з подачею електронної митної декларації № UA100020/2020/018294 від 05.03.2020, керуючись ч. ч. 2, 6 ст. 53 МК України, позивачем через представника подано наступні документи: інвойс № Y00014 від 20.02.2020 року (0380); коносамент № 2020/02/ЕХР/001168 від 26.02.2020року (0705); міжнародна транспортна накладна (CMR) № 716639від 03.03.2020року (0730); документи, що підтверджують витрати на транспортування зі Стамбула (Туреччина) до порту Одеса (Україна): рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № СФ-0000791 від 02.03.2020 наданий ТОВ «ОЛИМП А.С.» (3004); платіжне доручення № 13917 від 02.03.2020 року (3007); акт виконаних робіт № ОУ-0000791 від 02.03.2020 року, наданий ТОВ «ОЛИМП А.С.» (9000); договір на транспорно-експедиційне обслуговування № 0315-д від 10.03.2015 року (4301); документи що підтверджують витрати на страхування товару: рахунок-фактура № 9-00 від 25.02.2020 року (3008); страховий поліс № 1 від 25.02.2020 року (3530); договір страхування вантажів № 9-00 від 25.02.2020 року (9000); платіжне доручення № 13882 від 26.02.2020 року (9000); прайс-лист на фурнітуру за 2020 рік (3014); контракт купівлі-продажу товарів № 7 від 20.01.2020 року (4104); договір про надання брокерських послуг № 67 від 11.02.2015 року (4207); експертний висновок ДП «Держаний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» № 22/29 від 02.03.2020 року щодо вартості товару (9000); експортна митна декларація продавця № 20343100ЕХ046364 від 21.02.2020 року (9610); видаткові та прибуткові накладні.

05.03.2020 відповідачем було надіслано позивачеві електронний запит щодо надання додаткових документів, зокрема, митним органом було зазначено, що надані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, а саме: 1) у наданому коносаменті у відповідній графі відсутні дані щодо особи, яка відповідає за оплату перевезення. Отже, надані декларантом документи для підтвердження транспортних витрат, викликають сумнів щодо повноти транспортних витрат, оскільки нижчі порівняно з мінімальними витратами на кілограмі товару по аналогічних країні відправлення, виду транспорту та умовах поставки при здійснених митних оформленнях; 2) копія митної декларації № 20343100ЕХ046364 містить сліди підчисток та не супроводжується підтвердження зазначених у ній даних з боку митних органів Туреччини; 3) видаткові накладні не супроводжуються податковими деклараціями.

Тож, відповідачем зазначено про необхідність подачі декларантом додаткових документів: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 4) транспортні (перевізні) документи, та/або документи, що підтверджують вартість перевезення; 5) інші документи.

Як вже зазначалось вище, в силу приписів ч. 3 ст.53 МК України, законодавцем дано право вимагати від декларанта додаткові документи, лише в разі, якщо розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, містяться у документах, зазначених у ч. 2 ст. 53 МК України. Натомість, однією з підстав витребування додаткових документів відповідачем зазначено, що копія митної декларації № 20343100ЕХ046364 містить сліди підчисток та не супроводжується підтвердження зазначених у ній даних з боку митних органів Туреччини, при чому декларація країни відправлення у ч. 2 ст. 53 МК України не значиться.

Щодо слідів підчисток та не супроводження підтвердження зазначених у експортній декларації даних з боку митних органів Туреччини, суд звертає увагу на те, що відповідач не вказав саме які наявні підчистки експортна декларація містить, проте, суд самостійно таких не встановив з наданих саме стороною відповідача документів (а.с. 175). Щодо супроводження підтвердження зазначених у експортній декларації даних з боку митних органів Туреччини, законодавство не містить такої вимоги.

Таким чином, витребування додаткових документів з посиланням на розбіжності та відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості у тих документах, які відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товару, а також ненадання позивачем документів, які не зазначені у Митному кодексі є необґрунтованим та безпідставним саме через відсутність таких підстав в МК України. Так, супроводження видаткових накладних податковими накладними не передбачено ст. 53 Митного кодексу України, тому ця підстава витребування додаткових документів не відповідає законодавству.

Враховуючи перелік та зміст наданих до митного органу позивачем документів, суд вважає, що позивачем було надано всі належні документи, що підтверджують витрати на транспортування (рахунок-фактура, акт виконаних послуг, договір). Однак, всупереч вимог законодавства відповідачем у оскаржуваному рішенні так і не зазначено, які саме документи надані позивачем викликають сумнів щодо повноти транспортних витрат, чи містять вони розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей. При цьому, у всіх наданих документах сума на транспортування є однаковою, жодних виправлень чи підчисток документи не містять та числові значення піддаються обчисленню. З урахуванням викладеного суд вважає, що позивач належним чином довів склад та суму витрат на транспортування товару, а доводи відповідача у цій частині є необґрунтованими.

Також, щодо запитуваних документів слід звернути увагу: 1) виписка з бухгалтерської документації - Однак, митним органом не зазначено, яку саме виписку і що вказана виписка повинна підтверджувати. 2) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару - Прайс-лист виробника товару надано разом з подачею МД № UA100020/2020/018294 від 05.03.2020, та вказаний документ зазначено у графі 44 декларації за кодом документу за класифікатором 3014; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями - разом з подачею МД № UA100020/2020/018294 від 05.03.2020року було надано експертний висновок ДП «Держаний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» № 22/29 від 02.03.2020, про що зазначено у доповненні до графи 44 МД №UA 100020/2020/018294 за кодом документу за класифікатором 9000; 4) транспортні (перевізні) документи, та/або документи, що підтверджують вартість перевезення - позивачем при подачі митної декларації UA100020/2020/018294 від 05.03.2020 року надано всі можливі документи, що вартість перевезення: рахунок-фактура про надання транспортно- експедиційних послуг № СФ-0000791 від 02.03.2020 наданий ТОВ «ОЛИМП А.С.», платіжне доручення № 13917 від 02.03.2020 року, акт виконаних робіт № ОУ-0000791 від 02.03.2020 року, наданий ТОВ "ОЛИМП А.С." та договір на транспорно-експедиційне обслуговування № 0315-д від 10.03.2015. 5) транспортні документи - транспортні (перевізні) документи (договір на перевезення) - це документи, що виписуються вантажоперевізником в засвідчення того, що товар прийнятий ним до перевезення. При морських перевезеннях - це коносамент, морська накладна, штурманська та/або докова розписки. Коносамент було надано разом з подачею МД № UA100020/2020/019294 від 05.03.2020, та вказаний документ зазначено у графі 44 декларації.

У відповідь на запит митного органу позивачем було направлено лист-відповідь на запит, в якому зазначено про всі надані документи, однак, відповідачем було відмовлено в оформлені товару за ціною: Товар №1: 8302 41 50 10 - 2,0553 ЄВРО, Товар №2: 8302 41 10 00 - 1,6621 ЄВРО, Товар №3: 8302 10 00 90 - 3,1385 ЄВРО, Товар №4: 8301 40 19 00 - 1,8854 ЄВРО, Товар №6: 8302 41 90 00 - 3,3627 ЄВРО, та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 10.03.2020, за яким застосовано другорядний резервний метод за ціною щодо подібних (аналогічних) товарів на раніше визнаних (визначених) згідно МД № UА 100130/2019/226550 від 19.11.2019 року, МД № UА 100070/2020/412110 від 03.02.2020року, МД від 21.01.2020 № UА 110130/2020/001378, МД № UА 100070/2019/814113 від 20.12.2019 року, МД № UА 100430/2019/38974 від 23.12.2019 року органами доходів і зборів митних вартостях: Товар №1: 8302 41 50 10 - 5,2300 ЄВРО /кг. на загальну суму 75 855,92 ЄВРО проти заявлених 2,0553 ЄВРО /кг. на загальну суму 29 564,57 ЄВРО відповідно; Товар №2: 8302 41 10 00 - 3,6600 ЄВРО /кг. на загальну суму 3092,70 ЄВРО проти заявлених 1,6621 ЄВРО /кг. на загальну суму 1 404,52 ЄВРО відповідно; Товар №3: 8302 10 00 90 - 3,6600 ЄВРО /кг. на загальну суму 18424,44 ЄВРО проти заявлених 3,1385 ЄВРО /кг. на загальну суму 15 799,32 ЄВРО відповідно; Товар №4: 8301 40 19 00 - 3,6600 ЄВРО/кг. на загальну суму 6240,30 ЄВРО проти заявлених 1,8854 ЄВРО /кг. на загальну суму 3214,56 ЄВРО відповідно; Товар №6: 8302 41 90 00 - 3,6600 ЄВРО/кг. на загальну суму 4915,38 ЄВРО проти заявлених 3,3627 ЄВРО /кг. на загальну суму 4 490,28 ЄВРО відповідно.

Суд також дослідив правомірність застосування відповідачем шостого (резервного) методу визначення митної вартості товарів при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару та зазначає наступне.

У рішенні про коригування митної вартості №UА100000/2020/000136/2 від 10.03.2020 року відповідач визначив митну вартість за другорядним методом - із застосуванням резервного методу, тим самим збільшивши митну вартість до 111067,72 ЄВРО проти 57283,05 ЄВРО заявлених за контрактом.

Водночас суд вважає, що рішення про коригування митної вартості від 10.03.2020 року не містить достовірних та вичерпних доказів, а ґрунтується на припущеннях щодо не врахування всіх платежів за транспортування. При цьому, відповідачем не зазначено які можуть бути ще (додаткові) платежі на транспортування товару, крім тих, які підтверджені позивачем.

Судом встановлено, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам ч.2 ст. 55 МК України, оскільки не містить жодної вимоги, передбаченої цією частиною: ані порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості, ані джерел інформації, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості товару, в тому числі не містить наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої позивачем, та у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування, відсутня інформація про право декларанта оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості, про право декларанта на випуску вільний обіг товарів, що декларуються.

Суд критично ставиться до інших виявлених відповідачем недоліків у документах, наданих позивачем, та які не належать до документів, що підтверджують митну вартість товару, визначених ст. 53 МК України, адже виявлені недоліки не можуть спростовувати заявлений позивачем рівень митної вартості товару, який підтверджується наданими належними та допустимими доказами, що підтверджує вартість наданих транспортних послуг та не викликають у суду сумнівів у достовірності визначеної позивачем митної вартості товару.

Щодо доводів відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що декларантом не надано заявку, де зазначено вартість послуг, крім того, у наданому рахунку зазначено, що він виданий без замовлення, а також те, що копія митної декларації країни відправлення прийнята до уваги митним органом, проте враховуючи пов`язаність між сторонами контракту, у відповідності до положень ГААТ, вона не може бути підставою для підтвердження задекларованої митної вартості товарів, суд наголошує, що вказані підстави відсутні у графі 33 оскаржуваного рішення та не бути покладені в основу прийнятого рішення, зазначені лише у відзиві.

Таким чином, наведеним спростовується твердження митного органу щодо наявності обґрунтованих сумнівів у правильності визначення заявленої митної вартості товару. Доводи позовної заяви в цій частині є обґрунтованими та знаходять своє підтвердження як нормативно так і документально, адже у відповідача була реальна можливість здійснити перевірку щодо повноти декларування складових митної вартості товарів, що імпортувалися позивачем саме на підставі наданих позивачем документів, перелік надання яких, був вичерпним.

Також, відповідач і не спростовує контрактну ціну оцінюваних товарів, об`єктивну можливість їх перевірити. Відповідач під час розгляду даного спору так і не довів, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, тобто, його сумніви є необґрунтованими та суб`єктивними.

Суд, не заперечуючи права митного органу упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, вказує на те, що для цього відповідач має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України, як наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознак підробки або відсутність усіх відомостей про числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Наводячи обставини неподання таких, а також інші обставини, відповідач жодним чином не розкриває те, яким саме чином дані обставини та чинники впливають на митну вартість товару.

Отже, підстави вважати, що оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, відсутні. Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання митного органу здійснити митне оформлення декларованої партії товару за митною декларацією, за митною вартістю, визначеною декларантом (за ціною контракту (договору) у порядку, встановленому ст. 58 МК України, суд зазначає наступне.

Визначаючи заявлений спосіб захисту шляхом зобов`язання відповідача здійснити митне оформлення декларованої партії товару за митною декларацією, за митною вартістю, визначеною декларантом (за ціною контракту (договору) у порядку, встановленому ст. 58 МК України, позивач вказує, що такий спосіб відновлює порушені права позивача, є ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що декларанту позивача повідомлено його право на випуск товарів у вільний обіг під гарантійні зобов`язання, передбачені розділом Х МК України, а також про право оскаржити рішення про коригування митної вартості до органу вищого рівня або до суду.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 255 МК України, митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

За змістом п. 6 ч.1 ст.4 МК України, вільний обіг це обіг товарів, який здійснюється без обмежень з боку митних органів України.

Так, частиною 3 ст. 52 МК України, визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право з поміж-іншого на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються.

Встановлені у справі обставини свідчать про те, що з метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому ч. 7 ст. 55 та ч. 2 ст. 263 МК України, позивач, з урахуванням коригувань, подав нову митну декларацію та митний орган прийняв рішення про випуск товару під фінансову гарантію. Вказані обставини сторонами не заперечуються. Таким чином, у спірних правовідносинах митне оформлення товару завершено.

Отже, на думку суду завершення митного оформлення на момент ухвалення судом рішення у справі є підставою для відмови у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити митне оформлення декларованої партії товару за митною декларацією, за митною вартістю, визначеною декларантом (за ціною контракту (договору) у порядку, встановленому ст. 58 МК України.

Разом з тим суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача буде його звернення до митниці із заявою про надання висновку про повернення надміру сплачених платежів, в даному випадку - фінансової гарантії у сплаченому позивачем розмірі.

Також суд виходить із того, що митне законодавство не передбачає можливості повторного здійснення митного оформлення, тобто повторно проставити відповідні митні забезпечення на митних деклараціях. Суд вважає, що обраний спосіб захисту міг би бути ефективним у разі не завершення митного оформлення товару та знаходження товару на ліцензійному складі митниці, проте у спірних правовідносинах позивач скористався своїм правом на випуск товару у вільний обіг, що виключає можливість задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити митне оформлення декларованої партії товару за митною декларацією, за митною вартістю, визначеною декларантом (за ціною контракту (договору) у порядку, встановленому ст. 58 МК України. Позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Частиною 1 ст. 139 КАС України, визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 5526,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 9260 від 28.05.2020. При цьому, суд звертає увагу на те, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо), як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Згідно з приписами ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження під час розгляду спору, а тому, підлягають задоволенню. Доводи відповідача не спростовують встановлену під час розгляду справи відсутність достатніх підстав для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем.

Судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241-247, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МАЯДО» до Київської митниці Державної митної служби про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA100000/2020/000136/2 від 10.03.2020.

У іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Київської митниці Держмитслужби () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАЯДО» () судовий збір у розмірі 5526 грн. (п`ять тисяч п`ятсот двадцять шість гривень 00 коп.).

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «МАЯДО» (Київська область, смт. Велика Димерка, вул. Промислова, 38)

Відповідач: Київська митниця Держмитслужби (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела 8-а)

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

рішення складено у повному обсязі 17.06.2022

Суддя Панченко Н.Д.