Справа № 420/15771/21
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2022-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/15771/21
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді - доповідача - Стас Л.В.

суддів Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила:

- визнати протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 58 про відмову у перерахунку пенсії, датовані 31.03.2021 року, 22.04.2021 року, 12.05.2021 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виправити помилки у розрахунках при обчисленні пенсії та провести донарахування невиплаченої пенсії за період з жовтня 2017 р. по місяць, в якому будуть виправлені помилки у перерахунках при обчисленні пенсії, - березень 2021 включно з рахунку один місяць 550,55 грн. = 21075,33 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що отримує пенсію за віком з 2006 року, однак продовжувала працювати до 19.08.2020 року. На запит позивача пенсійним органом надано протоколи перерахунків пенсії від 12.11.2020 року, 11.02.2020 року та ввід 24.02.2021 року, в яких позивач вбачає помилки при обчисленні пенсії, за рахунок яких знижувався розмір пенсії під час її обчислення. На переконання позивача, ГУ ПФУ в Одеській області провело нарахування (перерахування) її пенсії з грубим порушенням п. п. 1, 2, 4 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В обґрунтування даного твердження у позові наведено таблицю розрахунку пенсії за вислугу років (двоскладова); індивідуальний перерахунок у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму, починаючи з 01.08.1966 року та до 01.02.2017 року. Позивач зазначала, що із відповідними заявами на підставі вказаного розрахунку неодноразово зверталась до ГУ ПФУ в Одеській області щодо перерахунку стажу та виправлення помилок у розрахунках при обчисленні пенсії. Однак, відповідачем прийняті протиправні рішення про відмову у перерахунку № 58 від 31.03.2021 року, 22.04.2021 року та від 12.05.2021 року, внаслідок чого вона вимушена була звернутися за судовим захистом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виправити помилки у розрахунках при обчисленні пенсії ОСОБА_1 та провести відповідні донарахування та виплати невиплаченої пенсії.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн.

В апеляційній скарзі, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року та прийняти нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт наголошував на тому, що Головне управління не порушувало прав, свобод та інтересів позивача, а діяло лише на підставі норм діючого законодавства України, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову. Крім того, на думку апелянта, суд першої інстанції при вирішенні справи вийшов за межі завдань адміністративного судочинства, та допусти втручання у дискреційні повноваження Головного управління.

Позивач, ОСОБА_1 , у відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, які ідентичні доводам викладеним у позовній заяві, та які узгоджуються із висновками суду першої інстанції, зазначала про безпідставність апеляційної скарги, у зв`язку з чим просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та з 13.10.2006 року отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон - №1058-IV).

З 23.03.1998 року за заявою позивачки від 23.03.1998 року № 50 ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років при загальному стажі роботи 31 рік 4 місяці 23 днів, з яких стаж за вислугу років - 27 років 10 місяців 20 днів (з 01.04.1970 року по 16.12.1972 року - працівник охорони здоров`я та з 16.01.1973 року по 19.03.1998 року - медична сестра та вихователь дитсадка).

Середньомісячний заробіток розрахований за період з 01.01.1992 року по 31.12.1996 року та складав 186,52 грн.

За заявою від 13.10.2006 року, ОСОБА_1 було переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком.

Стаж роботи ОСОБА_1 на момент переходу з одного виду пенсії на інший склав 39 років 4 місяці 16 днів (з 01.09.1966 року по 13.10.2006 року).

Середньомісячний заробіток за період з 01.01.1992 року по 13.10.2006 року - 839,82 грн., індивідуальний коефіцієнт для обчислення заробітної плати - 1,14173.

За заявою від 13.02.2009 року № 63 проведено перерахунок пенсії відповідно до пункту 4 ст. 42 Закону з 01.02.2009 року (зміна стажу та заробітної плати).

В результаті перерахунку стаж склав 41 рік 8 місяці 4 дні (з 01.06.1966 року по 31.01.2009 року), середньомісячний заробіток за період з 01.01.1992 року по 31.01.2009 року - 1197,87 грн., індивідуальний коефіцієнт для обчислення заробітної плати - 0.99997.

З 01.03.2011 року за заявою від 18.02.2011 року № 57 проведено перерахунок по стажу відповідно пункту 4 ст. 42 Закону України №1058-IV. Стаж склав 43 роки 7 місяців 27 днів (по 23.01.2011 року).

З 01.02.2013 року проведено перерахунок по стажу відповідно пункту 4 ст. 42 Закону № 1058-ІV - заява від 05.02.2013 року. Стаж склав 45 років 7 місяців 12 днів (по 31.01.2013 року).

З 01.02.2015 року проведено перерахунок по стажу відповідно пункту 4 ст. 42 Закону України №1058-ІУ (заява від 06.02.2015 року). Стаж склав 47 років 3 місяці 6 днів (по 23.01.2015 року)

З 01.02.2017 року проведено перерахунок по стажу відповідно пункту 4 ст. 42 Закону України №1058-ІУ - заява від 13.02.2017 року. Стаж склав 49 років 1 місяць 4 дні (по 31.01.2017 року ).

З 01.03.2019 року проведено перерахунок по стажу відповідно пункту 4 ст. 42 Закону України №1058-ІУ - заява від 20.02.2019 року. Стаж склав 51 рік 2 місяці 9 днів (по 31.01.2019 року.)

З 20.08.2020 року проведено перерахунок факт працевлаштування/звільнення заява від 25.08.2020 року.

В результаті масового перерахунку пенсії з 01.03.2021 року страховий стаж ОСОБА_1 складає 51 рік 1 місяць 19 днів. Середньомісячна заробітна плата для розрахунку 5483.47 грн. Розмір пенсії за віком становить 3349,51 грн., де: основний розмір пенсії 2801,12 (5483,47*0.51083) та доплата за понаднормативний стаж (за 31 рік) 548,39 грн.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 08.04.2021 року проведено перерахунок пенсії відповідно до (абз. 3 ч. 4 ст. 42 Закону. Страховий стаж складав 52 роки 8 місяців 1 днів (по 21.08.2020р.). Середньомісячна заробітна плата для розрахунку - 5483.47 грн. визначеного за період з 01.01.1992 року по 31.12.1996 року, згідно довідки про заробітну плату і з 01.07.2000 року по 31.01.2009 року згідно даних персоніфікованого обліку, та з 01.04.2021 року її розмір встановлено на рівні 3454,06 грн., де: основний розмір пенсії 2887,98 (5483,47*0.52667), доплата за понаднормативний стаж (за 32 роки) 566,08 грн.

Доплату за період з 01.04.2021 року по 30.04.2021 року в сумі 104,55 грн. нараховано на травень 2021 року.

За результатами масового перерахунку пенсій з 01.07.2021 року, розмір пенсії ОСОБА_1 складає 3481,26 грн., де: основний розмір пенсії 2887,98 грн. та доплата за понаднормативний стаж 593,28 грн.

Рішенням від 14.09.2021 року № 58 проведено перерахунок пенсії з 01.10.2017 року, так як були зміни ОК-5 за 2016 рік. Середньомісячна заробітна плата для розрахунку 3820,53 грн. Індивідуальний коефіцієнт для обчислення 1,01491.

Розмір пенсії з 01.10.2017 року складає 2186,69 грн., де: основний розмір пенсії - 1875,23 (3820,53*0.49083), доплата за понаднормативний стаж (за 29 років) 311,46грн.

Позивачка неодноразово зверталась до Пенсійного фонду із зверненнями, які були розміщені на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України та на які їй були надані відповіді від 20.04.2021 року № 6340-6093/Р - 02/8- 1500/21 та від 22.04.2021 року № 6509-6362/Р-02/8-1500/21 з питань, порушених в позовній заяві.

Так, у зазначених відповідях вказано, що відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі, якщо особа після призначення (перерахунку) пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. У разі, якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (перерахунку), з урахуванням страхового стажу після її призначення та заробітної плати з якої призначено пенсію.

Згідно поданих позивачкою заяв від 20.02.2019 року їй було проведено перерахунок пенсії відповідно до ст. 42 закону з 01.03.2019 року, та страховий стаж враховано по 31.01.2019 року.

Оскільки станом на серпень 2020 року та на лютий 2021 року пройшло менше, ніж 24 місяці після попереднього перерахунку, то згідно заяви від 25.08.2020 року проведено лише перерахунок пенсії у зв`язку зі звільненням з роботи і згідно заяви від 11.02.2021 року прийнято рішення про відмову у перерахунку від 11.02.2021 року № 58.

Вважаючи протиправною відмову відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції вважав за необхідне з метою захисту порушених права позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виправити помилки у розрахунках при обчисленні пенсії ОСОБА_1 та провести відповідні донарахування та виплати невиплаченої пенсії.

При цьому, суд дійшов висновку, що такий захист охоплює весь обсяг прав, який підлягає відновленню внаслідок виявлених в пенсійній справі помилок. Окреме ж скасування рішень матиме наслідком необхідність повторних розглядів заяв позивача, проте зазначений спосіб суд не вважав ефективним засобом захисту, оскільки не потребуватиметься у випадку усунення недоліків пенсійної справи шляхом виправлення помилок та надання позивачу розпорядження, в тому числі на виконання вказівки Департаменту ПФУ.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, колегія суддів переглядає висновки суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги та не вступає в обговорення та оцінку рішення суду першої інстанції, в тій частині, яка не оскаржена.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч. 1 ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Дія цієї частини не поширюється на пенсіонерів, яким призначено пенсію за вислугу років на умовах, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення", та які не досягли віку, встановленого статтею 26 цього Закону.

Аналіз частини четвертої статті 42 Закону №1058-IV свідчить, що цією нормою встановлено можливість перерахунку пенсії застрахованій особі, яка продовжувала працювати, з урахуванням додатково набутого нею страхового стажу.

Такий перерахунок, на вибір пенсіонера, може здійснюватись або лише з урахуванням додатково набутого страхового стажу за умови перерахунку пенсії із заробітної плати (доходу), з якої ця пенсія була обчислена, або з урахуванням як зазначеного стажу, так і заробітної плати, яку пенсіонер отримував уже після призначення пенсії.

За змістом частини другої статті 40 та частини четвертої статті 42 Закону №1058-IV передбачений у формулі визначення заробітної плати для обчислення пенсії (Зп = Зс х (Ск : К)) показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії (Зс), який використовується при призначенні пенсії, є величиною незмінною і не підлягає коригуванню при перерахунку пенсії з урахуванням страхового стажу, набутого після її призначення.

З огляду на викладене під час здійснення такого перерахунку у формулі визначення заробітної плати для обчислення пенсії можуть змінюватися лише показники суми коефіцієнтів заробітної плати за кожний місяць (Ск) та кількості місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати застрахованої особи (К).

Тобто, перерахунок пенсії на підставі частини четвертої статті 42 Закону №1058-ІV здійснюється із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, та розраховується за формулою, наведеною в частині другій статті 40 цього Закону. При такому перерахунку зазначений показник середньої заробітної плати залишається незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії.

Згідно матеріалів справи,у відповіді на відзив, представник позивача зазначає, що у відзиві на позовну заяву ГУ ПФУ в Одеській області надає ті ж самі данні, що наведені у позові, проте не враховано факт звернення позивача 25.08.2020 року до Подільського ОПФУ із заявою про перерахунок пенсії по факту набуття статусу непрацюючого пенсіонера з 21.08.2020 року.

Загальний трудовий стаж позивача на час звернення за перерахунком пенсії складав 51 рік 2 місяця 9 днів, проте органом ПФУ відмовлено в задоволенні заяви позивача про додавання стажу, набутого за період від попереднього перерахунку пенсії в лютому 2019 р., що й зумовило звернення за судовим захистом.

Так, матеріалами справи встановлено, що згідно листа ГУ ПФУ в Одеській області від 20.04.2021 року № 6340-6393/Р-02/8-1500/21, позивачу були надані роз`яснення листами від 16.03.2021 року № Р-02/8-1500/2 та від 17.03.2021 року № 3794-3435/Р-02/8-1500/21 такого змісту.

Перевіркою пенсійної справи встановлено, що при автоматичному перерахунку невірно визначено період оптимізації заробітної плати, замість 49 місяців було оптимізовано 50 місяців. Також було невірно визначений страховий стаж, а саме 51 рік 2 місяці, замість 51 рік 1 місяць.

У зв`язку із цим розпорядженням від 11.01.2021 року пенсійну справу з 01.02.2021 року приведено у відповідність до норм чинного законодавства та пенсію перераховано при страховому стажі 51 рік 1 місяць та середньомісячній заробітній платі 4940,06 грн. (з 01.03.21 проіндексований на 1,11 5483,47 грн.), та її розмір склав 3349,51 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Період з 2006 року по 2009 року включено до розрахунку заробітної плати згідної заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 13.02.2009 року.

Таким чином, для обчислення пенсії середньомісячний заробіток визначено за період з 01.01.1992 року по 31.12.1996 року згідно довідки про заробітну плату і з 01.07.2000 року по 31.01.2009 року, згідно даних персоніфікованого обліку, та становить 5483,47 грн.

З огляду на те, що з жовтня 2017 року обчислення пенсії здійснювалося невірно, позивачу було надано актуальне розпорядження від 11.02.2021 року.

Згідно відповіді ГУ ПФУ в Одеській області від 22.04.2021 року № 6509-6362/Р-02/8-1500/21, по суті порушеного ОСОБА_1 питання надавалися роз`яснення в листах від 16.03.2021 року № 3785-3517/Р-02/8-1500/21, від 17.03.2021 року № 3794-3435/Р-02/8-1500/21, від 20.04.2021 року № 6340-6093/Р-02/8-1500/21.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Так, згідно з поданою ОСОБА_1 заявою від 20.02.2019 року було проведено перерахунок пенсії згідно з ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.03.2019 року та страховий стаж враховано по 31.01.2019 року. Оскільки станом на серпень 2020 року та на лютий 2021 року пройшло менше 24 місяців після попереднього перерахунку, то згідно заяви від 25.08.2020 року проведено лише перерахунок пенсії у зв`язку зі звільненням з роботи і згідно заяви від 11.02.21 року прийнято рішення про відмову в перерахунку від 11.02.2021 року № 58.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 08.04.2021 року здійснено перерахунок пенсії відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при страховому стажі 52 роки 8 місяців (враховано по 21.08.2020 року), середньомісячному заробітку 5483,47 грн., визначеного за період з 01.01.1992 року по 31.12.1996 року згідно довідки про заробітну плату і з 01.07.2000 року по 31.01.2009 року згідно даних персоніфікованого обліку, та з 01.04.2021 року її розмір встановлено на рівні 3454,06 грн., де основний розмір пенсії 2887,98 грн., доплата за 32 роки понаднормативного стажу 566,08 грн. Доплату за період з 01.04.2021 року по 30.04.2021 року в сумі 104,55 грн. нараховано на травень 2021 року.

Разом з цим, згідно відповіді Департаменту пенсійного забезпечення ПФУ від 31.03.2021 року № 10039-7215/Р-03/8-2800/1 на звернення ОСОБА_1 № ВЕБ-28000-Ф-С-21-018489 від 03.03.2021 року, на підставі заяви ОСОБА_1 від 20.02.2019 року з 01.03.2019 року проведено перерахунок пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону з урахуванням страхового стажу, набутого після попереднього перерахунку пенсії.

11.02.2021 року ОСОБА_1 подала заяву про перерахунок пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону, однак 24 місяців після попереднього перерахунку пенсії не пройшло, у зв`язку із чим в перерахунку відмовлено.

Право на проведення перерахунку пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України позивач набула після 20.02.2021 року (після спливу двох років від 20.02.2019 рокувід дати звернення за попереднім перерахунком пенсії).

Відповідно до листа Департаменту ПФУ від 12.05.2021 року № 14743-12277/Р-03/8-2800/21 за заявою ОСОБА_1 з 01.02.2009 року було проведено перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу та заробітної плати, набутих після попереднього перерахунку пенсії. В результаті коефіцієнт заробітної плати зменшився, однак у зв`язку із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2008 року 1573,99 грн., розмір пенсії збільшився.

Вказаний вище перерахунок проведено згідно заяви ОСОБА_1 та відповідно до вимог законодавства обрано варіант проведення перерахунку, який призвів до збільшення розміру пенсії.

Також відповідно до заяви від 08.04.2021 року з 01.04.2021 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням страхового стажу, набутого після 01.02.2019 року та розмір пенсії визначено з урахуванням страхового стажу 52 роки 8 місяців 10 днів та заробітної плати, визначеної за період з 01.01.1992 року по 31.12.1996 року та за всі періоди страхового стажу з 01.07.2000 року по 31.01.2009 року.

Згідно відповіді Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України від 13.09.2021 року № 16470-16885/Р-02/8-1500/21, розмір пенсії ОСОБА_1 обчислено з урахуванням страхового стажу 52 років 8 років та заробітної плати, визначеної за період з 01.01.1992 року по 31.12.1996 року та за всі періоди страхового стажу з 01.07.2020 року по 31.01.2009 року. При цьому під час розгляду звернення ОСОБА_1 було встановлено помилку в частині визначення заробітної плати та зазначено, що на даний час матеріали пенсійної справи приводяться у відповідність до вимог законодавства. ГУ ПФУ в Одеській області рекомендовано надати ОСОБА_1 розпорядження про перерахунок пенсії із зазначенням періодів страхового стажу та заробітної плати (в тому числі із зазначенням періоду оптимізації заробітку), яка врахована для обчислення пенсії. Висловлено вибачення за ситуацію, що сталася під час обчислення розміру пенсії.

Однак, ГУ ПФУ в Одеській області у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 стверджувало, що пенсійним органом розрахунки пенсії позивача здійснювалися у відповідності до чинного законодавства та без порушення прав позивача.

Тобто територіальний орган ПФУ всупереч позиції вищого органу стверджував про відсутність будь-яких помилок при розрахунках пенсії позивача. Водночас, відповідач проігнорував вказівку центрального органу щодо необхідності приведення у відповідність пенсійної справи позивача до вимог чинного законодавства.

Будь-яких доказів надання позивачу розпорядження, вчиненого за результатами вказівки Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України відповідачем до суду не надано, отже під час судового розгляду було встановлено порушення прав позивача, що суперечить доводам апеляційної скарги стосовно того, що Головне управління не порушувало прав, свобод та інтересів позивача, а діяло лише на підставі норм діючого законодавства України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, стосовно часткового задоволення позовних вимог, шляхом зобов`язати зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виправити помилки у розрахунках при обчисленні пенсії ОСОБА_1 та провести відповідні донарахування та виплати невиплаченої пенсії.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції спростовуються викладеним та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Стосовно ж доводів апеляційної скарги щодо втручання суду у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета узгоджується зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути ефективним як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (п. 64 рішення від 15.10.2009р. у справі Юрій Миколайович Іванов проти України).

На законодавчому рівні поняття дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов Відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача у спірних відносинах, колегія суддів виходить з того, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, а практичне застосування ефективного механізму захисту для адміністративного суду є обов`язковим, оскільки протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного тексту судового рішення 16.06.2022р.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.