Справа № 260/1353/21
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2022-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2022 рокум. Ужгород№ 260/1353/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Луцович М.М.

при секретарі судових засідань - Полянич В.І.

та осіб, що беруть участь у справі:

сторони в судове засідання не з`явилися;

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (вул. Мечнікова, буд. 16 а, м. Львів, 79000, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, згідно якого просив: визнати протиправною бездіяльність щодо нарахування та виплати надбавки за кваліфікацію «майстра», за період проходження військової служби у Західному регіональному управлінні Державної прикордонної служби України у 2013-2015 роках, у розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру; зобов`язати нарахувати та виплатити надбавку за кваліфікацію «майстра» з 11 вересня 2013 року по 28 лютого 2015 року включно, в розмірі 11% посадового окладу, визначеному у додатку №25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою суду від 16.04.2021 року було відкрито спрощене позовне провадження у даній справі.

В подальшому, ухвалою суду від 30.08.2021 року постановлено: клопотання Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про розгляд справи за правилами загального позовного провадження - задовольнити, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - розглядати за правилами загального позовного провадження.

Позовні вимоги мотивовані тим, що наказом від 14 грудня 2016 року № 489-ос «По особовому складу» позивач, за станом здоров`я, у військовому званні "полковник" був виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення управління у запас ЗСУ. Позивач вказує, що відповідачем були порушені його законні права та інтереси, в частині отримання належних до виплати грошових сум під час проходження військової служби на посаді начальника відділу підготовки персоналу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України у значно меншому законодавчо визначеному розмірі, а саме протиправно нараховано та виплачено надбавки за кваліфікацію «майстра», за період проходження військової служби з 11 вересня 2013 року по 28 лютого 2015 року у розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру. З огляду на викладене позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач надіслав до суду відзив на позов, згідно якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, вказавши на те, що Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України, як суб`єкт владних повноважень, нараховувало та виплачувало ОСОБА_1 надбавку за кваліфікацію в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру на підставі наказів та розпоряджень Адміністрації Державної прикордонної служби України, яким було встановлено виплачувати додаткові види грошового забезпечення, визначених у додатку № 25 до постанови КМУ від 07.10.2007 № 1294, в розмірі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеним додатком розміру. З огляду на зазначене відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що наказом Голови Державної прикордонної служби України від 05 грудня 2016 року №1222-ос «По особовому складу» Позивача було звільнено з військової служби за пунктом «б» частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я), у військовому званні «полковник», а згідно наказу Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 14 грудня 2016 року № 489-ос «По особовому складу» позивач був виключений зі списків особового складу управління та знятий з усіх видів забезпечення (а.с. 12).

Позивач вказує, що йому було присвоєно клас «майстра», однак надбавка за кваліфікацію за 2013-2015 роки йому виплачувалась не у повному розмірі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень тау спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перебування особи на державній службі є однією із форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю.

Як підтверджується особовою карткою грошового забезпечення та заробітної плати, позивачеві з 11 вересня 2013 року по 28 лютого 2015 року було присвоєно клас «майстра» (а.с. 75-77).

Зокрема, за період проходження служби в Західному регіональному управлінні Державної прикордонної служби України, позивачеві надбавка за класну кваліфікацію «майстра» була нарахована за жовтень 2013 року - лютий 2015 року - в розмірі 77,00 грн. (а.с. 75-77).

Відповідно до п.7 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (чинної на час виникнення спірних правовідносин (втратила чинність 01.03.2018)) (далі - Постанова №1294), до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу в аеромобільних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців га членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Постановою № 1294 затверджено, зокрема, додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу в розмірах, які знайшли відображення в додатках 25-28 до цієї постанови.

Слід зазначити, що пунктом 2 Постанови № 1294 визначено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв`язку, Міністерством з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державним департаментом з питань виконання покарань (далі - державні органи).

Пунктом 11 Постанови № 1294 надано вказівку Міністерству праці та соціальної політики. Міністерству фінансів, іншим державним органам упорядкувати у тримісячний строк перелік і розміри виплати додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Наведені приписи дають підстави дійти висновку, що Кабінет Міністрів України делегував, зокрема, Адміністрації Державної прикордонної служби України упорядкувати перелік, розміри та порядок виплати додаткового грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу.

На виконання п. 2 Постанови № 1294 наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 року за №425 затверджено та введено в дію з 1 січня 2008 року Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення Державної прикордонної служби України (чинна на час виникнення спірних правовідносин (втратила чинність 10.08.2018) (далі - Інструкція № 425).

Згідно п. 3.13.1. Інструкції №425 особам офіцерського складу (крім військових льотчиків і штурманів, військових льотчиків і штурманів інструкторського складу), особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які мають клас майстра присвоєний у встановленому порядку, виплачується надбавка у розмірі 11 відсотків посадового окладу.

Отже, Адміністрацією Державної прикордонної служби України Інструкцією №425 було упорядковано перелік додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, до складу яких входить й надбавка за кваліфікацію.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічного правового висновку, дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 31.01.2018 року у справі №808/8403/13-а, зокрема погодився з висновками суду апеляційної інстанції щодо протиправності дій відповідача стосовно виплати коштів за класну кваліфікацію у розмірі 50 % від розміру, передбаченому постановою Кабінету Міністрів № 1294 від 07 листопада 2007 року, тобто 5,5% від посадового окладу позивача, що призвело до недоплати надбавки за класну кваліфікацію, яка в свою чергу, як додатковий вид грошового забезпечення військовослужбовців була упорядкована у встановленому законом порядку, а відтак, така виплата повинна здійснюватися у повному обсязі.

Оскільки наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 року за №425 упорядковано виплати додаткових видів грошового забезпечення, за таких обставин, дії відповідача щодо виплати надбавки за кваліфікацію позивачу за період з 11 вересня 2013 року по 28 лютого 2015 року в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру є протиправними.

Згідно статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законніш. Цей принцип означає, що застосовані положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бейслер проти Італії»),

Водночас, питання тлумачення та застосування національного законодавства є, перш за все, компетенцією національних органів влади. Проте, суд повинен перевірити чи породжує спосіб тлумачення та застосування національного законодавства наслідки, що відповідають принципам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як вони тлумачяться у світлі практики Суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Скордіно проти Італії»).

Згідно змісту частини 4 статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Так, відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Одним із елементів права на справедливий суд є право на виправлення помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення по справі.

Одним із визначальних критеріїв для прийняття судом законного рішення є досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, з обов`язковим врахуванням того, що одним з основних елементів принципу верховенства права є принцип правової визначеності.

Крім того, Конституційний Суд України у Рішенні від 25 листопада 1997 року №6-зп сформулював правову позицію, за якою удосконалення законодавства в контексті статті 55 Конституції України має бути посту повою тенденцією, спрямованою на розширення судового захисту прав і свобод людини, зокрема судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень (пункт 2 мотивувальної частини). Ця правова позиція кореспондується з положеннями статті 13 Конвенції щодо ефективного засобу юридичного захисту від порушень, вчинених особами, які здійснюють свої офіційні повноваження.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно здійснював нарахування та виплату ОСОБА_1 надбавку за кваліфікацію «майстра», за період проходження військової служби у Західному регіональному управлінні Державної прикордонної служби України в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру.

Згідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судом фактів та обставин, враховуючи, що мотивація та докази, наведені представником відповідача у відзиві проти позову, не дають адміністративному суду підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію представника позивача, а останнім доведено суду обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відтак, такі позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст. 241, ч. 3 ст. 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (вул. Мечнікова, буд. 16 а, м. Львів, 79000, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію «майстра», за період проходження військової служби у Західному регіональному управлінні Державної прикордонної служби України у 2013-2015 роках, у розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру.

3. Зобов`язати Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за кваліфікацію «майстра» з 11 вересня 2013 року по 28 лютого 2015 року включно, в розмірі 11% посадового окладу, визначеному у додатку №25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», з урахуванням виплачених сум.

4. Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України. Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяМ.М. Луцович

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі складено та підписано 14.06.2022 року.