Справа № 320/616/21
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2022-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2022 року 320/616/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Балаклицького А.І., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Києво-Святошинського районного центру зайнятості, Київського обласного центру зайнятості, третя особа: Державна казначейська служба України про визнання протиправної бездіяльності, стягнення коштів та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Києво-Святошинського районного центру зайнятості, Київського обласного центру зайнятості, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Києво-Святошинського районного центру зайнятості, яка полягає у ненаданні ОСОБА_1 передбаченої Законом та постановою Кабінету Міністрів України №306 від 22.04.2020 допомоги на період зупинення діяльності на період карантину по заявам від 18.06.2020 №18/06-Ю та від 29.08.2020 №29/08-Ю;

- стягнути солідарно з Києво-Святошинського районного центру зайнятості та Київського обласного центру зайнятості недоотримані ОСОБА_1 кошти допомоги по частковому безробіттю на період карантину в розмірі 13021,51 грн.;

- стягнути з Києво-Святошинського районного центру зайнятості шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідачі допустили протиправну бездіяльність, яка полягає у ненаданні допомоги на період зупинення діяльності на період карантину.

Відповідач - Київський обласний центр зайнятості позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що Київським обласним центром зайнятості була здійснена додаткова перевірка поданого позивачем пакету документів для призначення допомоги по частковому безробіттю на період карантину та встановлено факт відсутності у позивача доходу від підприємницької діяльності, у зв`язку з чим було прийнято наказ Київського обласного центру зайнятості від 02.03.2021 №40/01-28.01 "Щодо внесення змін до наказу Київського ОЦЗ про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину", яким внесено зміни до наказу Київського обласного центру зайнятості від 26.06.2020 №132-1/01-28.01 шляхом виключення ФОП ОСОБА_1 із додатку №1 до наказу та на підставі ч. 1 ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення", пункту 3 та абзацу 2 пункту 4 Порядку відмовлено в наданні допомоги по частковому безробіттю на період карантину ФОП ОСОБА_1 .

Відповідач - Києво-Святошинський районний центр зайнятості правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Третя особа будь-яких письмових пояснень до суду не надала.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 дану позовну заяву залишено без руху та зобов`язано позивача усунути зазначені у мотивувальній частині даної ухвали недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, - Державну казначейську службу України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про зміну розміру та доповнення позовних вимог, відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залучення до участі у справі Кабінету Міністрів України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, та відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 зупинено провадження у справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.06.2022 поновлено провадження у справі та вирішено продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) була зареєстрована як фізична особа-підприємець 18.02.2013 та перебувала на податковому обліку ГУ ДПС у Київській області.

31.08.2020 припинено підприємницьку діяльність позивача, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за №0001802.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.06.2020 позивач через засоби поштового зв`язку звернулась до Києво-Святошинського районного центру зайнятості з заявою №18/06-Ю про надання допомоги ФОП на період зупинення діяльності на період карантину за березень (частково), квітень та травень 2020 року.

До вказаної заяви були додані наступні документи: відомості згідно Додатку 2 до Порядку за березень 2020 року; відомості згідно Додатку 2 до Порядку за квітень 2020 року; відомості згідно Додатку 2 до Порядку за травень 2020 року; наказ №2 від 19.03.2020 про зупинення основної діяльності з 20.03.2020 до повного закінчення карантину; довідка №18/Ю-1 від 18.06.2020 про відсутність заборгованості з ЄСВ з додатками на 7 арк.; засвідчені копії паспорта громадянина України та код РНОКПП на 5 арк.

Наказом Київського обласного центру зайнятості від 26.06.2020 №132-1/01-28.01 відмовлено позивачу в наданні допомоги по частковому безробіттю на період карантину на підставі ч. 7 ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 №5067-VI та пункту 8 Порядку №453.

Листом від 26.06.2020 №680/01/01-14 Києво-Святошинський районний центр зайнятості повідомив позивача про те, що на підставі наказу Київського обласного центру зайнятості від 26.06.2020 №132-1/01-28.01 їй відмовлено у наданні допомоги по частковому безробіттю у зв`язку з порушенням термінів подання заяви.

29.08.2020 позивач через засоби поштового зв`язку звернулась до Київського обласного центру зайнятості зі скаргою, в якій просила скасувати (змінити) наказ від 26.06.2020 №132-1/01-28.01 в частині відмови у проведенні виплати допомоги по частковому безробіттю на період карантину та виплатити допомогу по частковому безробіттю на період карантину за період з 20.03.2020 по 31.05.2020.

Наказом Київського обласного центру зайнятості від 01.09.2020 №200/01-28.01 "Про внесення змін до наказу №132-1/01-28.01 від 26.06.2020" на підставі ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення", у зв`язку з підтвердженням подання заяви на допомогу по частковому безробіттю на період коронавірусу у встановлений законодавством термін ФОП ОСОБА_1 , внесено зімни до наказу №132-1/01-28.01 від 26.06.2020 та вирішено надати ФОП ОСОБА_1 допомогу по частковому безробіттю на період карантину.

Листом від 03.09.2020 №2538/13/01-36 Київський обласний центр зайнятості повідомив позивача про те, що наказом КОЦЗ №200 від 01.09.2020 внесено зімни у додаток 1 та додаток 2 наказу КОЦЗ №132-1/01-28.01 від 26.06.2020 щодо позитивного рішення про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину ФОП ОСОБА_1 .

Листом від 03.09.2020 №951/04/01-14 Києво-Святошинський районний центр зайнятості повідомив позивача про те, що за результатами засідання комісії Київського обласного центру зайнятості з питань надання допомоги по частковому безробіттю на період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, було прийнято рішення про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину (наказ Київського ОЦЗ від 01.09.2020 №200/01-28.01) та внесено зміни до додатку 1 та додатку 2 Наказу №132-1/01-28.01 від 26.06.2020

Листом від 17.09.2020 №1002/01/01-14 Києво-Святошинський районний центр зайнятості повідомив позивача про те, що Києво-Святошинський районний центр зайнятості не має можливості здійснити виплату коштів як фізичній особі-підприємцю, яка є застрахованою особою, оскільки припинена підприємницька діяльність фізичної особи-підприємця 31.08.2020, про що свідчать дані з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та така виплата призведе до порушення Порядку.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 29.08.2020 позивач через засоби поштового зв`язку звернулась до Києво-Святошинського районного центру зайнятості з заявою №29/08-Ю про надання допомоги ФОП на період зупинення діяльності на період карантину за червень (частково), липень та серпень 2020 року.

До вказаної заяви були додані наступні документи: відомості згідно Додатку 2 до Порядку за червень 2020 року; відомості згідно Додатку 2 до Порядку за липень 2020 року; відомості згідно Додатку 2 до Порядку за серпень 2020 року; наказ №4 від 19.06.2020 про зупинення основної діяльності з 20.06.2020 до повного закінчення карантину, але не менше ніж до 29.08.2020; довідка №29/08-Ю-1 від 29.08.2020 про відсутність заборгованості з ЄСВ; засвідчені копії паспорта громадянина України та код РНОКПП на 5 арк.

Не отримавши жодного рішення за результатами розгляду заяви від 29.08.2020 №29/08-Ю, позивач 21.09.2020 звернулась до Києво-Святошинського районного центру зайнятості із запитом про доступ до публічної інформації, в якому просила надати інформацію про стан та результати розгляду заяви від 29.08.2020 №29/08-Ю про надання допомоги ФОП на період зупинення діяльності на період карантину за червень (частково), липень та серпень 2020 року.

Листом від 25.09.2020 №1032/01/01-14 Києво-Святошинський районний центр зайнятості повідомив позивача про те, що заява за вх. №1502/01/13-20 від 04.09.2020 не розглянута Київським обласним центром зайнятості, оскільки подавали заяву від 25.06.2020 вх. №547/01/13-20 про отримання допомоги по частковому безробіттю та відповідно до Порядку надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №306, повторно заява про отримання допомоги по частковому безробіттю не подається.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів, яка полягає у ненаданні допомоги на період зупинення діяльності на період карантину, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Так, правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначає Закон України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 №5067-VI (Закон №5067-VI).

При цьому, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 №540-ІХ, Закон №5067-VI було доповнено статтею 47-1 "Допомога по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Дана норма Закону набула чинності з 02.04.2020.

Згідно зі ст. 47-1 Закону №5067-VI допомога по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (допомога по частковому безробіттю на період карантину), надається територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, застрахованим особам у разі втрати ними частини заробітної плати або доходу внаслідок вимушеного скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності через проведення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, за зверненням роботодавця або фізичної особи - підприємця, який є застрахованою особою, для її виплати працівникам або фізичній особі - підприємцю, який є застрахованою особою.

Сума допомоги по частковому безробіттю на період карантину надається роботодавцям, у тому числі фізичним особам - підприємцям, які є застрахованими особами, із числа суб`єктів малого та середнього підприємництва на строк зупинення (скорочення) діяльності, а також протягом 30 календарних днів після завершення карантину.

Допомога по частковому безробіттю на період карантину надається у разі сплати роботодавцем або фізичною особою - підприємцем, який є застрахованою особою, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування протягом шести місяців, що передують даті зупинення діяльності.

Частиною 2 статті 47-1 Закону №5067-VI визначено, що для отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину роботодавець або фізична особа - підприємець, який є застрахованою особою, звертається до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за місцем реєстрації його як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та подає такі документи:

- заяву у довільній формі;

- копію наказу із зазначенням дати початку зупинення (скорочення) діяльності;

- відомості про працівників та/або фізичну особу - підприємця, який є застрахованою особою (прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний державний орган і мають відмітку в паспорті), у яких виникло право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину згідно з цією статтею;

- довідку про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за останні шість місяців, що передують даті зупинення діяльності.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №306 затверджено Порядок надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Порядок), який визначає механізм надання коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (карантин), повернення зазначених коштів у разі порушення гарантій зайнятості осіб, яким виплачувалася така допомога, а також її розмір.

Відповідно до п. 3 Порядку допомога по частковому безробіттю на період карантину надається центром зайнятості застрахованим особам, зокрема працівникам, з якими роботодавцем оформлено трудові відносини, в тому числі тим, які в період карантину, а також протягом 30 календарних днів після завершення карантину отримують оплату часу простою відповідно до статті 113 Кодексу законів про працю України (крім періоду освоєння нового виробництва (продукції), перебувають у відпустці без збереження заробітної плати відповідно до пункту 3 1 частини першої статті 25 та статті 26 Закону України "Про відпустки" (крім осіб, які отримують пенсію), у разі втрати ними частини заробітної плати або доходу внаслідок вимушеного скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності за зверненням роботодавця або фізичної особи - підприємця, який є застрахованою особою, для її виплати працівникам, з якими не припинено трудові відносини, або фізичній особі - підприємцю, який є застрахованою особою (крім осіб, які отримують пенсію) та не отримує допомогу по частковому безробіттю на період карантину як працівник.

Згідно з п. 9 Порядку для отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину роботодавець або фізична особа - підприємець, який є застрахованою особою, звертається до центру зайнятості за місцем реєстрації його як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та подає такі документи:

1) роботодавець - заяву в довільній формі, в якій зазначається, зокрема, інформація про належність роботодавця до суб`єктів малого або середнього підприємництва відповідно до Господарського кодексу України, разом із засвідченими роботодавцем копіями підтвердних документів щодо середньої кількості працівників та доходу роботодавця за календарний рік, що передує року подання до центру зайнятості документів, передбачених цим пунктом;

фізична особа - підприємець, який є застрахованою особою, - заяву у довільній формі;

2) засвідчену роботодавцем/фізичною особою - підприємцем, який є застрахованою особою, копію наказу із зазначенням дати початку зупинення (скорочення) діяльності;

3) роботодавець - відомості про працівників (прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта громадянина України (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті громадянина України), в яких виникло право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину згідно із статтею 47 1 Закону України "Про зайнятість населення", за формою згідно з додатком 1;

фізична особа - підприємець, який є застрахованою особою та звертається за отриманням допомоги по частковому безробіттю на період карантину, - відомості щодо себе за формою згідно з додатком 2.

У разі подання відомостей щодо себе та щодо найманих працівників фізична особа - підприємець, який є застрахованою особою, подає відомості за формами згідно з додатками 1 і 2;

4) довідку про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за останні шість місяців, що передують даті зупинення (скорочення) діяльності, подану роботодавцем або фізичною особою - підприємцем, який є застрахованою особою, на підставі звітних відомостей, що надаються до Пенсійного фонду України або ДПС, крім фізичних осіб - підприємців, які є застрахованими особами та відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" звільнені від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п. 10 Порядку рішення про надання або відмову в наданні допомоги по частковому безробіттю на період карантину приймається обласним або Київським міським центром зайнятості протягом трьох робочих днів з дня подання роботодавцем або фізичною особою - підприємцем, який є застрахованою особою, документів, передбачених пунктом 9 цього Порядку.

Рішення про надання або відмову в наданні допомоги по частковому безробіттю на період карантину оформлюється наказом обласного або Київського міського центру зайнятості.

Як було встановлено судом, 18.06.2020 позивач через засоби поштового зв`язку звернулась до Києво-Святошинського районного центру зайнятості з заявою №18/06-Ю про надання допомоги ФОП на період зупинення діяльності на період карантину за березень (частково), квітень та травень 2020 року.

До вказаної заяви були додані наступні документи: відомості згідно Додатку 2 до Порядку за березень 2020 року; відомості згідно Додатку 2 до Порядку за квітень 2020 року; відомості згідно Додатку 2 до Порядку за травень 2020 року; наказ №2 від 19.03.2020 про зупинення основної діяльності з 20.03.2020 до повного закінчення карантину; довідка №18/Ю-1 від 18.06.2020 про відсутність заборгованості з ЄСВ з додатками на 7 арк.; засвідчені копії паспорта громадянина України та код РНОКПП на 5 арк.

Наказом Київського обласного центру зайнятості від 26.06.2020 №132-1/01-28.01 відмовлено позивачу в наданні допомоги по частковому безробіттю на період карантину на підставі ч. 7 ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 №5067-VI та пункту 8 Порядку №453.

В подальшому, 29.08.2020 позивач через засоби поштового зв`язку звернулась до Київського обласного центру зайнятості зі скаргою, в якій просила скасувати (змінити) наказ від 26.06.2020 №132-1/01-28.01 в частині відмови у проведенні виплати допомоги по частковому безробіттю на період карантину та виплатити допомогу по частковому безробіттю на період карантину за період з 20.03.2020 по 31.05.2020.

Наказом Київського обласного центру зайнятості від 01.09.2020 №200/01-28.01 "Про внесення змін до наказу №132-1/01-28.01 від 26.06.2020" на підставі ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення", у зв`язку з підтвердженням подання заяви на допомогу по частковому безробіттю на період коронавірусу у встановлений законодавством термін ФОП ОСОБА_1 , внесено зімни до наказу №132-1/01-28.01 від 26.06.2020 та вирішено надати ФОП ОСОБА_1 допомогу по частковому безробіттю на період карантину.

Листом від 03.09.2020 №2538/13/01-36 Київський обласний центр зайнятості повідомив позивача про те, що наказом КОЦЗ №200 від 01.09.2020 внесено зімни у додаток 1 та додаток 2 наказу КОЦЗ №132-1/01-28.01 від 26.06.2020 щодо позитивного рішення про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину ФОП ОСОБА_1 .

Водночас, Київським обласним центром зайнятості була здійснена додаткова перевірка поданого позивачем пакету документів для призначення допомоги по частковому безробіттю на період карантину та встановлено факт відсутності у позивача доходу від підприємницької діяльності, у зв`язку з чим було прийнято наказ Київського обласного центру зайнятості від 02.03.2021 №40/01-28.01 "Щодо внесення змін до наказу Київського ОЦЗ про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину", яким внесено зміни до наказу Київського обласного центру зайнятості від 26.06.2020 №132-1/01-28.01 шляхом виключення ФОП ОСОБА_1 із додатку №1 до наказу та на підставі ч. 1 ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення", пункту 3 та абзацу 2 пункту 4 Порядку відмовлено в наданні допомоги по частковому безробіттю на період карантину ФОП ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу на те, що наказ Київського обласного центру зайнятості від 02.03.2021 №40/01-28.01 "Щодо внесення змін до наказу Київського ОЦЗ про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину" позивачем в судовому порядку не оскаржувався, а тому є чинним.

Водночас, наказ Київського обласного центру зайнятості від 02.03.2021 №40/01-28.01 "Щодо внесення змін до наказу Київського ОЦЗ про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину" не є предметом розгляду у даній справі, а відтак суд не вправі надавати оцінку щодо правомірності даного рішення.

Доказів скасування чи оскарження наказу Київського обласного центру зайнятості від 02.03.2021 №40/01-28.01 позивачем суду не надано.

Отже, у даному випадку передумовою для стягнення на користь позивача недоотриманих коштів допомоги по частковому безробіттю на період карантину в розмірі 13021,51 грн. є скасування в адміністративному або судовому порядку прийнятого Київським обласним центром зайнятості наказу від 02.03.2021 №40/01-28.01 "Щодо внесення змін до наказу Київського ОЦЗ про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину", яким відмовлено в наданні допомоги по частковому безробіттю на період карантину ФОП ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що вимогам позивача про визнання протиправної бездіяльності Києво-Святошинського районного центру зайнятості, яка полягає у ненаданні ОСОБА_1 допомоги на період зупинення діяльності на період карантину та стягнення солідарно з Києво-Святошинського районного центру зайнятості та Київського обласного центру зайнятості недоотриманих ОСОБА_1 коштів допомоги по частковому безробіттю на період карантину в розмірі 13021,51 грн., має передувати факт встановлення неправомірних дій з боку Київського обласного центру зайнятості щодо неправомірної відмови в наданні допомоги по частковому безробіттю на період карантину ФОП ОСОБА_1 .

Оскільки матеріалами справи не підтверджується наявності судового рішення, яким має бути констатований факт протиправності наказу Київського обласного центру зайнятості від 02.03.2021 №40/01-28.01 "Щодо внесення змін до наказу Київського ОЦЗ про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину", а у даному провадженні такі вимоги суд не прийняв за результатами розгляду заяви позивача про зміну розміру та доповнення позовних вимог, суд вважає, що у відповідачів не виникло обов`язку сплатити ОСОБА_1 недоотриманих коштів допомоги по частковому безробіттю на період карантину в розмірі 13021,51 грн.

Таким чином, позовні вимоги позивача у вказаній частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з Києво-Святошинського районного центру зайнятості шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., суд зазначає наступне.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 №4 визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно зі ст. 1173 цього Кодексу, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Як зазначено у п.п. 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 №4, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями (бездіяльністю) її заподіяно та якими доказами вона підтверджується. Факт заподіяння моральної шкоди повинен довести позивач.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 №5 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Вирішуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди необхідно надавати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, чи існує причинний зв`язок, чи обґрунтовано грошовий вираз заявленої шкоди та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині. Ці обставини входять до предмету доказування у справі.

Основним фактором завдання моральної шкоди позивач вважає протиправною бездіяльність відповідачів, як суб`єктів владних повноважень, при невиплаті (ненаданні) допомоги на період зупинення діяльності на період карантину.

Зважаючи на висновки суду у даній справі про відсутність у діях відповідачів протиправних дій та рішень, які могли б завдати позивачу моральної шкоди, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому суд зазначає, що відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Таким чином, повно та всебічно розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши у сукупності наявні докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Балаклицький А. І.