Справа № 160/9902/21
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2022-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 травня 2022 року м. Дніпросправа № 160/9902/21
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Малиш Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу: ОСОБА_1
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2021р. у справі №160/9902/21
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

18.06.2021р. ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу /а.с.1-8/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2020р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження у справі №160/9902/21 та справу призначено до судового розгляду / а.с. 34-35/.

Позивач, посилаючись у адміністративному на те, що він з липня 2019р. працює у різних структурних підрозділах Державного бюро розслідувань, а з 19.08.2019р. його призначено на посаду слідчого першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції ) слідчого управління територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава. 02.11.2020р. його було попереджено про наступне вивільнення, не раніше 30 календарних днів з моменту вручення повідомлення, у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок затвердження структури та змін до штатного розпису відповідача, та наказом відповідача №20-о від 24.02.2021р. припинено державну служба і звільнено його з посади з 01.03.2021р. у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок затвердження структури та змін до штатного розпису. 27.04.2021р. з офіційних джерел йому стало відомо про наявність оголошення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади у відповідача , а саме посади слідчого другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава - 1 посада, і з метою реалізацію свого права на працю він, як особа що працювала на посаді слідчого у відповідача, звернувся до відповідача з заявою про прийняття на роботу на підставі переважного права на укладання трудового договору (контракту) на цю вакантну посаду на підставі ст. 42-1 КЗпП України, але відповідач листом за вих. №с-4259/15-08-20 від 18.05.2021р. відмовив йому у укладенні трудового договору в порядку поворотного прийняття оскільки на думку відповідача звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» виключає можливість застосування положень ст. 42-1 КЗпП України. Позивач не погоджується з такими висновками відповідача, вважає вищезазначену відмову відповідача у прийнятті його на вакантну посада протиправною, тому просив суд: - визнати протиправною відмову відповідача, оформлену листом вих. № С-4259/15-08-20 від 18.05.2021р., у прийнятті позивача на вакантну посаду слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, або іншу вакантну посаду слідчого (старшого слідчого) в порядку поворотного прийняття на роботу у відповідності до вимог ст. 42-1 КЗпП; - зобов`язати відповідача укласти з позивачем трудовий договір (контракт) порядку поворотного прийняття на вакантну посаду слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувані розташованого у місті Полтаві, або іншу вакантну посаду слідчого (старшого слідчого) відповідно до ст. 42-1 КЗпП; - стягнути з відповідача на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2021р. у справі №160/9902/21 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено / а.с. 124-127/.

Позивач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу / а.с.134-142/ та 12.01.2022р. адміністративна справа №160/9902/21, разом з апеляційною скаргою позивача, надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду / а.с. 133/.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 17.01.2022р. у справі №160/9902/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2021р. у справі №160/9902/21 та справу призначено до апеляційного розгляду у судовому засіданні о 15-00 годин 22.02.2022р. / а.с. 147,148/, про що судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та порядок було повідомлено учасників справи /а.с. 149-153/.

Позивач, посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 30.11.2021р. у цій справі та постановити нове рішення, яким задовольнити заявлені ним позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу / а.с. 154-162/, заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача та посилаючись на те, що судом першої інстанції постановлено у цій справі обґрунтоване рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 30.11.2021р. у цій справі залишити без змін.

У зв`язку з тим, що суддя Панченко О.М., яка входить до складу колегії суддів, що розглядають справу №160/9902/21, станом на 22.02.2022р. перебувала у відпустці із застосуванням автоматизованої системи документообігу суду здійснено повторний автоматизований розподіл цієї справи та визначено склад суду який розглядає справу №160/9902/21: головуючий: суддя Коршун А.О. (доповідач), судді: Чередниченко В.Є., Малиш Н.І. / а.с. 180-182/.

За клопотанням представника відповідача розгляд цієї справи у судовому засіданні 22.02.2022р. було відкладено на 13:00 годин 29.03.2022р. / а.с. 178-179,183/, про що судом було повідомлено учасників справи / а.с. 184-186/.

У зв`язку з відпусткою судді Малиш Н.І., яка входить до складу колегії суддів, що розглядають справу №160/9902/21, 29.03.2022р. справу було знято з розгляду та апеляційний розгляд цієї справи перенесено на 13 годин 30 хвилин 17.05.2022р. / а.с. 190/, про що судом було повідомлено учасників справи / а.с. 191-193/.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.01.2022р. у справі №160/9902/21 проведення судового засідання о 13 годин 30 хвилин 17.05.2022р. у цій справі призначено в режимі відеоконференції / а.с. 194/, про що повідомлено учасників справи / а.с.195-197/

Заслухавши у судовому засіданні в режимі відеоконференції:

- позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції від 30.11.2021р. у цій справі скасувати та постановити у справі нове рішення яким задовольнити заявлені ним позовні вимоги у повному обсязі;

- представника відповідача, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та підтримав доводи викладені у письмовому відзиві на апеляційну скаргу і просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 30.11.2021р. залишити без змін;

перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду цієї справи судом першої інстанції встановлено, та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач у справі, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

з липня 2019р. працював у різних структурних підрозділах Державного бюро розслідувань, а з 19.08.2019р. його призначено на посаду слідчого першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції ) слідчого управління територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава /а.с. 15-23/, та 02.11.2020р. позивача було попереджено про наступне вивільнення, не раніше 30 календарних днів з моменту вручення повідомлення, у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок затвердження структури та змін до штатного розпису відповідача / а.с. 24/, і наказом відповідача №20-о від 24.02.2021р. припинено державну служба та звільнено позивача з посади з 01.03.2021р. у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок затвердження структури та змін до штатного розпису на підставі п. 1 ч. 1, ч. 4 ст. 87 Закону України «Про державну службу» / а.с. 54/.

При цьому необхідно зазначити, що підставою прийняття відповідачем вищезазначеного наказу про звільнення позивача наказу стали накази Державного бюро розслідувань №581 від 15.10.2020р., №197ДСК від 20.10.2020р., наказ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, №167-о від 29.10.2020р., попередження про наступне вивільнення № 16117/15-01 від 02.11.2020р. /а.с. 50-53/.

Також судом встановлено, що 27.04.2021р. позивачу у справі з офіційного джерела, а саме з сайту Державного бюро розслідувань https://dbr.gov.ua стало відомо про наявність оголошення про проведення конкурсу в Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Полтаві, на зайняття вакантної посади: слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві - 1 посада / а.с. 25-26/.

27.04.2021 р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про прийняття його на роботу на підставі переважного права на укладання трудового договору (контракту) на вакантну посаду слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві або, в разі наявності в подальшому, на іншу посаду слідчого або старшого слідчого, на підставі ст. 42-1 КЗпП України / а.с. 27-29,30/ , але відповідач листом № С-4259/15-08-20 від 18.05.2021р. відмовив позивачу укласти з ним трудовий договір, в порядку поворотного прийняття, відповідно до вимог ст. 42-1 КЗпП України, мотивуючи відмову тим, що його було звільнено з посади слідчого у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок затвердження структури та змін до штатного розпису, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», а не за п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП, що виключає можливість прийняття його на роботу на підставі переважного права на укладання трудового договору, і саме ця відмова відповідача, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, є предметом оскарження у цій адміністративній справі.

Відповідно до положень Закону України «Про Державне бюро розслідувань», який визначає правові основи організації та діяльності Державного бюро розслідувань, трудові відносини працівників Державного бюро розслідувань регулюються цим законом ( у частині переведення працівників Державного бюро розслідувань на нижчі посади но рівнозначні посади та звільнення осіб рядового та начальницького складу), законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами), на державних працівників Державного бюро розслідувань поширюються дія Закону України «Про державну службу», посади державних службовців Державного бюро розслідувань відносяться до відповідних категорій посад державної служби в порядку, встановленому законодавством ( п. 5 ст. 14 Закону)

Положеннями ст. 42-1 КЗпП України передбачено, що працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 цього Кодексу (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), протягом одного року має право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган проводить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації. Переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу надається особам, зазначеним у статті 42 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених колективним договором.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При цьому ч. 3 ст. 40 КЗпП встановлено, що особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Так ст. 14 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» визначено, що до працівників Державного бюро розслідувань належать особи рядового і начальницького складу, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір (контракт) із Державним бюро розслідувань, а служба в Державному бюро розслідувань є державною службою особливого характеру, що полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державному бюро розслідувань зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

На службу до Державного бюро розслідувань приймаються на конкурсній основі в добровільному порядку (за контрактом) громадяни України, які спроможні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні службові обов`язки.

Прийняття громадян України на службу до Державного бюро розслідувань без проведення конкурсу забороняється, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже враховуючи наведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду цієї справи та приймаючи до уваги наведені норми чинного законодавства колегія суддів вважає, що оскільки служба в Державному бюро розслідувань є державної службою особливого характеру і позивача у справі зі служби у відповідача звільнено у зв`язку із зв`язку із скороченням посади на підставі п. 1 ч. 1, ч. 4 ст. 87 Закону України «Про державну службу», то у даному випадку відсутні будь-які підстави для прийняття позивача на посаду слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, або іншу вакантну посаду слідчого (старшого слідчого) в порядку поворотного прийняття на роботу відповідно до вимог ст. 42-1 КЗпП, оскільки спірні правовідносини регулюються нормами спеціального законодавства - Законом України «Про державне бюро розслідувань», нормами якого, серед іншого, передбачено прийняття громадян України на службу до Державного бюро розслідувань лише за результатами конкурсу, тому суд першої інстанції під час розгляду справи зробив обґрунтований висновок про безпідставність заявлених позивачем позовних вимог та постановив правильне рішення про відмову позивачу у задоволенні вимог адміністративного позову у повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про відмову позивачу у задоволенні вимог адміністративного позову, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 30.11.2021р. у цій адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2021р. у справі №160/9902/21 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.

Повний текст виготовлено та підписано 13.06.2022р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя В.Є. Чередниченко

суддя Н.І. Малиш