Справа № 480/6048/21
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 р.Справа № 480/6048/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М. ,

за участю секретаря судового засідання Юсіфової Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.10.2021, головуючий суддя І інстанції: С.М. Глазько, м. Суми, повний текст складено 26.10.21 по справі № 480/6048/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області, Головного управління ДПС у Сумській області як територіальний орган утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС про стягнення матеріальної допомоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області, Головного управління ДПС у Сумській області як територіального органу утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС, в якій просить стягнути з Головного управління ДПС у Сумській області на його користь матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати за 2020 рік.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.10.2021 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Сумській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати за 2020 рік.

У задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - Головне управління ДПС у Сумській області, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що чинним законодавством України не визначено, що матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань є обов`язковою виплатою. Керівник державної служби, в межах затвердженого фонду оплати праці, має право прийняти рішення про виплату матеріальної допомоги. Постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.2016 № 500 затверджено "Порядок надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань" (далі - Порядок № 500), яким визначено, що матеріальна допомога виплачується один раз на рік, виплати за минулі роки не передбачені. Виплата здійснюється саме в межах фонду оплати праці на 2020 рік. Зазначає, що факт неможливості виплати ОСОБА_1 даної суми підтверджується розрахунком видатків за КЕКВ 2111 "Заробітна плата", КЕКВ 2120 "Нарахування на оплату праці", в якому в графі "Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань" проставлені значення "0", що свідчить про те, що Головне управління ДПС у Сумській області не передбачало виплату такої допомоги взагалі.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, позивач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що наказом Головного управління ДПС у Сумській області () №5-0 від 17.09.2019 ОСОБА_1 був призначений на посаду начальника управління правового забезпечення Головного управління ДПС у Сумській області у порядку переведення з посади начальника юридичного управління Головного управління ДФС у Сумській області.

Наказом Головного управління ДПС у Сумській області № 62-о від 09.04.2020 "Про звільнення ОСОБА_1 , " позивача було звільнено з Головного управління ДПС у Сумській області.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.04.2021у справі № 480/1857/20 позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області, Головного управління ДПС у Сумській області як територіального органу утвореного на правах відокремленого підрозділу задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано наказ ГУ ДПС у Сумській області № 62-0 від 09.04.2020 "Про звільнення ОСОБА_1 "; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління правового забезпечення Головного управління ДПС у Сумській області; стягнуто з Головного управління ДПС у Сумській області на користь позивача суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 147397,25 грн.

На виконання вищевказаного рішення суду, Головним управлінням ДПС у Сумській області прийнято наказ № 38-о від 07.04.2021, яким скасовано наказ Головного управління ДПС у Сумській області від 09.04.2020 № 62 "Про звільнення ОСОБА_1 " та поновлено 09.04.2020 ОСОБА_1 на посаді начальника управління правового забезпечення Головного управління ДПС у Сумській області.

Оскільки Головним управлінням ДПС у Сумській області у березні та квітні 2020 року надавалася матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань працівникам Головного управління ДПС у Сумській області, позивач також 03.04.2020 подав заяву на отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, на що відповідь не отримав.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 у справі №480/6551/20 зобов`язано Головне управління ДПС у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань від 03.04.2020, з урахуванням висновків суду. В задоволенні інших вимог відмовлено.

07.06.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виконати рішення суду та надати йому матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік (а.с.16).

У відповідь на вказану заяву позивач отримав лист від 09.06.2021, в якому відповідач інформував, що на виконання вище вказаного рішення суду заяву позивача від 23.04.2020 розглянуто та зазначено, що за період з 03.04.2020 по 09.04.2020 залишки відкритих асигнувань по КЕКВ 2111 "Заробітна плата" на виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань були відсутні, що, як зазначено у листі, підтверджується матеріалами справи №480/6551/20 (а.с.17).

Додатково листом від 25.06.2021 відповідач повідомив позивача, що відповідно до ст.54 Закону України "Про державну службу" та постанови Кабінету Міністрів України від 08.08.2016 №500 "Про затвердження Порядку надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань", відповідач не може здійснити виплату за минулий період.

Позивач, не погодившись із таким діями відповідача, звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходи з того, що відповідачем фактично безпідставно не було нараховано та виплачено позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати за 2020 рік.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначає Закон України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Статтею 50 Закону №889-VIII визначено, що держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є державний бюджет.

Відповідно до частини другої статті 54 Законом № 889-VIII державним службовцям може надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Порядок надання та розмір такої допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Умови надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та її розмір визначено Порядком надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 2016 року №500 (далі - Порядок № 500).

Згідно із пунктом 2 Порядку № 500, державним службовцям матеріальна допомога може надаватися один раз на рік у розмірі середньомісячної заробітної плати на підставі особистої заяви.

Нормами пункту 3 Порядку № 500 визначено, що рішення про надання матеріальної допомоги державним службовцям приймається керівником державної служби у державному органі в межах затвердженого фонду оплати праці.

З аналізу вищезазначених норм убачається, що виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є правом, а не обов`язком керівника. Рішення про надання такої матеріальної допомоги приймається керівником відповідного органу, виходячи з обставин, викладених у заяві працівника, за наявності коштів на цю мету. Наявність чи відсутність обставин для надання такої допомоги є оціночним поняттям, а тому подання заяви не є безумовною підставою для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань може надаватися тому державному службовцю, який дійсно має обґрунтовану підставу для її отримання та не може власноруч подолати обставини, що виникли не з його вини. Державні службовці мають право отримувати матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, при цьому вказуючи будь-яку підставу, яку вони на власний розсуд віднесли до соціально-побутової.

Отже, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань не належить до обов`язкових виплат, а її виплата здійснюється на підставі обґрунтованої заяви працівника за рішенням керівника відповідного органу у межах встановленого фонду оплати праці.

Як підтверджено матеріалами справи, позивач вже звертався до суду у справі, предметом спору в якій було фактичне неприйняття керівником ГУ ДПС у Сумській області відповідного рішення за наслідком розгляду заяви позивача від 03.04.2020 про виплату матеріальної допомоги. У вказаній справі суд першої інстанції дійшов висновку, шо відповідач належним чином не розглянув заяву позивача про виплату допомоги, у зв`язку з чим зобов`язав відповідача повторно розглянути вказану заяву. При цьому суд константував, що на час звернення позивача із відповідною заявою у відповідача було достатньо коштів для виплати допомоги для вирішення соціально-побутових питань, що також додатково підтверджується тим, що інші працівники, які в квітні 2020 року звернулися із заявою щодо виплати допомоги для вирішення соціально-побутових питань, відповідні кошти отримали.

Згідно з ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, враховуючи обставини, які встановлені рішенням суду від 20.04.2021 в адміністративній справі № 480/6551/20, що набрало законної сили, наявність у відповідача станом на момент звернення із заявою коштів, що могли бути спрямовані на виплату допомоги для вирішення соціально-побутових питань, є таким фактом, що не потребує доказуванню під час розгляду цієї справи.

За таких обставин, відмова відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати за 2020 рік з підстав відсутності коштів в бюджеті на виплату такої допомоги є такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, суперечить висновкам суду у справі № 480/6551/20 та є протиправною.

Колегія суддів на противагу доводам заявника апеляційної скарги враховує, що спірна допомога була виплачена іншим працівникам державної установи, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що в наявності у відповідача були кошти для такої виплати, в тому числі були поважні причини для такої виплати для позивача, з урахуванням того, що з 17.03.2020 він був позбавлений заробітної плати.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що станом на момент надання відповіді на звернення позивача про виплату допомоги (09.06.2021 та 25.06.2021) відповідач не може здійснити виплату за минулий період з причин відсутності на рахунках коштів не може нівелювати право позивача на виплату допомоги, адже станом на момент звернення із заявою про виплату допомоги (03.04.2020) відповідач мав відповідні кошти на рахунках для виплати допомоги, в тому числі проводив такі виплати іншим працівникам установи. В даному випадку спірні правовідносини виникли не станом на момент розгляду заяви позивача (червень 2021 року), а станом на момент подання заяви на виплату допомоги, відповідно оцінка правомірності відмови в виплаті допомоги має надаватися з урахуванням тих обставин, що існували станом 03.04.2020.

На підставі викладеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення вимог позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.10.2021 по справі № 480/6048/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді Г.Є. Бершов І.М. Ральченко
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з активними бойовими діями на території Харківської області повний текст постанови складено 16.06.2022.