Справа № 420/9680/21
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2022-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/9680/21
Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

за участю секретаря судового засідання Тутової Л.С.

представника апелянта ОСББ «Грецька-45» - адвоката Крижевського А.С.

представника відповідача ГУ ДПС в Одеській області Тарановського Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Грецька 45» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Грецька 45» до Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

07.06.2021 року позивач - об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Грецька 45» звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права), в якому просив суд;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.01.2021 року №1021/04-04 про нарахування штрафу в сумі 4679,20 грн. за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання по земельному податку з юридичних осіб;

- - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.01.2021 року №1022/04-04 про нарахування штрафу в сумі 1511,90 грн. за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання по земельному податку з юридичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що нарахування земельного податку відбулось без врахування того, що земельна ділянка, на якій розташований будинок по вул. Грецькій 45 в м. Одесі належить до комунальної власності Одеської міської ради, яка не приймала рішення про передачу позивачу у користування або у власність земельної ділянки за вказаною адресою. Також, позивач посилався на те, що у Державному земельному кадастрі відсутня інформація щодо вказаної земельної ділянки (відсутній кадастровий номер), а тому податковий орган неправомірно прийняв оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року, ухваленим в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження, відмовлено у задоволенні повних вимог об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Грецька 45»

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Грецька 45» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що він вважає рішення необґрунтованим, ухваленим із неповним з`ясуванням та встановленням, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, неправильним дослідженням та оцінкою доказів, невідповідністю висновків, що викладені у рішенні, обставинам справи, порушенням норм процесуального права, неправильним застосовуванням норм матеріального права.

Так, апелянт вказує на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що камеральна перевірка була проведена з грубим порушенням порядку проведення камеральних перевірок, оскільки акт про результати камеральної перевірки у день складання реєструється в окремому журналі, але акт був складений та зареєстрований 23.11.2020 року, але направлений апелянту лише 12.12.2020 року. Вказані порушення апелянт вважає порушенням порядку проведення перевірки та підставою для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, посилаючись при цьому на постанову ВС від 13.05.2021 року у справі №640/15297/19.

Обґрунтовуючи свою позицію щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права, апелянт зазначає, що він не є платником земельного податку, оскільки у нього відсутній об`єкт оподаткування, а тому і підстави для нарахування земельного податку.

Апелянт зазначає, що у податкового органу відсутні належні та допустимі докази того, що ОСББ є власником або землекористувачем, в той час як у ОСББ відсутній обов`язок щодо встановлення (оформлення) права власності, права користування земельною ділянкою, у тому числі відсутній і обов`язок щодо звернення ОСББ до органів місцевого самоврядування щодо оформлення землекористування за адресою розташування будинку, посилаючись при цьому на постанову ВС від 17.04.2019 року у справі №461/8315/17.

Помилковими вважає апелянт і висновки суду першої інстанції стосовно того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення вважаються відкликаними, оскільки після часткового скасування податкового повідомлення-рішення, за результатами процедури адміністративного оскарження, податковий орган протягом трьох робочих днів, з дня, що настає за днем отримання таким контролюючим органом рішення за результатами розгляду скарги, складається нове податкове повідомлення-рішення, але суд першої інстанції не перевірив та не дослідив, а відповідач не довів, дотримання контролюючим органом імперативної, обов`язкової до застосування процедури складення податкового повідомлення-рішення, що передбачена Порядком надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 року №1204.

Відповідач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що відповідно до матеріалів справи ОСББ «Грецька 45» зареєстроване в ЄДРЮОФОПГФ 22.07.2016 року (а.с. 6). Відповідно до Статуту ОСББ «Грецька 45», місцезнаходженням ОСББ «Грецька 45» є м. Одеса, вулиця Грецька, 45 (а.с 7-12).

Відповідно до матеріалів справи ОСББ «Грецька 45» 18.02.2020 року звернулось до Управління земельних ресурсів Департаменту комунальної власності Одеської міської ради із запитом на отримання публічної інформації, в якому просило надати інформацію чи приймалось рішення про передачу у власність або оренду земельної ділянки за місцезнаходженням ОСББ «Грецька 45»; чи присвоєно земельній ділянці за місцезнаходженням ОСББ «Грецька 45», кадастровий номер (а.с. 34). На вказаний запит ОСББ «Грецька 45» отримало відповідь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 24.02.2020 року за вих №01-17/103-зпі, в якому апелянта повідомлено про відсутність інформації щодо прийняття Одеською міською радою рішення про передачу у власність або надання в оренду земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вулиця Грецька, 45 (а.с. 35).

Також, відповідно до матеріалів справи 23.06.2020 року ОСББ «Грецька 45» звернулось до ГУ ДПС в Одеській області, Приморської ДПІ, Південного управління у м. Одесі ГУ ДПС в Одеській області, зі зверненням, в якому, посилаючись на звернення 18.02.2020 року до Управління земельних ресурсів Департаменту комунальної власності Одеської міської ради та на отриману від Департаменту комунальної власності Одеської міської ради відповідь від 24.02.2020 року, вказуючи, що ОСББ «Грецька 45» не є платником земельного податку, просило адресатів прийняти до розгляду це звернення та здійснити, передбачені законодавством України, дії щодо захисту прав та законних інтересів ОСББ «Грецька 45».

Відповідно до копії акту від 23.11.2020 року №1490/15-32-04-12/40679546 про результати камеральної перевірки податкової звітності з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) (а.с. 13-14, 64-66). Камеральна перевірка була проведена 23.11.2020 року на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, у порядку абз. 2 п. 76.1. ст. 76 ПК України.

Перевірка проведена головним державним ревізором-інспектором Одеського відділу податків і зборів з юридичних осіб та камеральних перевірок, податкової звітності управління податкового адміністрування головного управління ДПС в Одеській області Добровольською Наталією Вікторівною.

Предметом камеральної перевірки є податкова звітність з плати за землю за 2017, 2018, 2019 роки платника земельного податку - ОСББ «Грецька 45». При перевірці посадовою особою використані декларації з плати за землю за 2017 рік від 20.02.2018 року №50554, за 2018 рік від 19.02.2018 року №, за 2019 рік від 08.02.2019 року №, надані до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ ДПС в Одеській області.

За результатами проведеної камеральної перевірки контролюючий орган встановив порушення ОСББ «Грецька 45» терміну сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з плати за землю протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57, п.287.3 ст. 287 розділу ХІІІ Податкового кодексу України, яке полягає у несвоєчасній сплаті узгодженого податкового зобов`язання з плати за землю (земельного податку) в сумі 6191,10 грн. за звітній 2017, 2018, 219 роки, відповідальність за що передбачена п. 126.1 ст. 126 ПК України.

Також, відповідно до матеріалів справи, копія акту камеральної перевірки від 23.11.2020 року була направлена апелянту засобами поштового зв`язку 12.12.2020 року (а.с. 15, 16, 67) та отримана апелянтом 29.12.2020 року (а.с. 16, 68).

13.01.2021 року ОСББ «Грецька 45» подало заперечення на акт камеральної перевірки, яке було отримане податковим органом 16.01.2021 року, та листом податкового органу від 26.01.2021 року за вих. №754/6/15-32-04-04-07 висновки акту камеральної перевірки були залишена без змін, а заперечення ОСББ без задоволення (а.с. 17-18, 19-20).

28.01.2021 року контролюючим органом були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення №1021/04-04 про нарахування штрафу в сумі 4679,20 грн. за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання по земельному податку з юридичних осіб (а.с. 21, 69-70); №1022/04-04 про нарахування штрафу в сумі 1511,90 грн. за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання по земельному податку з юридичних осіб (а.с. 22, 71-72)., які були надіслані апелянту 29.01.2021 року (а.с. 73) та отримані апелянтом 30.01.2021 року (а.с. 74).

12.02.2021 року ОСББ «Грецька 45» подало до Державної податкової служби України скаргу на податкові повідомлення-рішення від 28.01.2021 року №1021/04-04 та №1022/04-04 (а.с. 23-26, ), яка була отримана ДПС України 16.02.2021 року (а.с. 27), та за результатами розгляду якої ДПС України, рішенням від 28.04.2021 року №9658/6/99-00-06-03-02-06 (а.с. 27-28, 53-55), скасував податкове повідомлення-рішення від 28.01.2021 року №1021/04-04 у частині застосування штрафу у розмірі 233,96 грн., скасував податкове повідомлення-рішення від 28.01.2021 року №1022/04-04 у частині застосування штрафу в розмірі 151,19 грн., в іншій частині податкові повідомлення-рішення залишив без змін, а скаргу ОСББ «Грецька 45» - без задоволення. Копія рішення про результати розгляду скарги на податкові повідомлення-рішення була направлена апелянту 28.04.2021 року та отримана апелянтом 07.05.2021 року (а.с. 29, 30).

Також, в рішенні від 28.04.2021 року №9658/6/99-00-06-03-02-06 про результати розгляду скарги на податкові повідомлення-рішення від 28.01.2021 року №1021/04-04 та №1022/04-04, Державна податкова служба України зазначила, що відповідно до п. 56.10, п.п.56.17.3 п. 56.10 ст. 56 ПК України, прийняте за розглядом скарги, та ППР ГУ ДПС в Одеській області від 28.01.2021 року №1021/04-04 та №1022/04-04, з урахуванням цього рішення, не підлягають адміністративному оскарженню, але можуть бути оскаржені до суду у порядку, визначеному чинним законодавством України (а.с. 53).

В подальшому, 19.05.2021 року відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення №11633/15-32-04-03 про застосування штрафних санкцій в сумі 1511,90 грн. за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання по земельному податку з юридичних осіб (а.с. 56-58) та податкове повідомлення-рішення №11635/15-32-04-03 про застосування штрафних санкцій в сумі 4679,20 грн. за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання по земельному податку з юридичних осіб (а.с. 59-61). Вказані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідно до акту камеральної перевірки від 23.11.2020 року №1490/15-32-04-12/40679546 та з урахуванням рішення ГУ ДПС в Одеській області від 28.04.2021 року №9658/6/99-00-06-03-02-06. Відповідно до матеріалів справи, податкові повідомлення-рішення від 19.05.2021 року були направлені апелянту 20.05.2021 року (а.с. 62) та отримані апелянтом 25.05.2021 року (а.с. 63).

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у разі, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення, то останнє (рішення) вважається відкликаним з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов`язання, й, відповідно, не породжує для особи жодних правових наслідків та обов`язку зі сплати податків чи зборів. При цьому суд першої інстанції вказував, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права оскаржуваними рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, але неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку. Оскільки оскаржувані податкові повідомлення-рішення внаслідок їх часткового скасування та прийняття в подальшому нових податкових повідомлень-рішень про застосування штрафних санкцій у зменшеному розмірі, є такими, що відкликані та не породжують для позивача будь-яких наслідків (не порушують права позивача та не створює обов`язків для позивача із сплати податків чи зборів), суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, відповідно до частини першої ст. 67 Основного Закону, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Плата за землю є податком на майно, який віднесений до місцевих податків (п.п. 10.1.1. п. 10.1. ст. 10, п.п.265.1.3 п. 265.1 ст. 265 ПК України).

В ході камеральної перевірки посадовою особою відповідача були використані подані апелянтом декларації з плати за землю за 2017 рік від 20.02.2018 року №50554, за 2018 рік від 19.02.2018 року №, за 2019 рік від 08.02.2019 року №, про що зазначено в акті камеральної перевірки та, що не заперечується ОСББ «Грецька 45», а ні в адміністративному позові, а ні в апеляційній скарзі.

Відповідно до п. 269.1 ст. 269 ПК України (в редакції чинній на час подання апелянтом податкових декларації з плати за землю за 2017, 2018та 2019 роки), платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) (п.п. 269.1.1.) та землекористувачі (п.п. 269.1.2).

При цьому, за приписами ст. 270 ПК України (в редакції чинній на час подання апелянтом податкових декларації з плати за землю за 2017, 2018та 2019 роки) об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або у користуванні (п.п.270.1.1), земельні частки (паї) яку перебувають у власності (п.п. 270.1.2.).

Відповідно до п. 286.2 ст. 286 ПК України (в редакції чинній на час подання апелянтом податкових декларації з плати за землю за 2017, 2018та 2019 роки), платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

За приписами п. 287.3 ст. 287 ПК України (в редакції чинній на час подання апелянтом податкових декларації з плати за землю за 2017, 2018та 2019 роки) податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Враховуючи подання апелянтом податкових декларацій з плати за землю за 2017-2019 роки, та самостійне визначення податкового зобов`язання з плати за землю (земельного податку), що свідчить про самостійне визначення об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Грецька 45» себе як платника земельного податку у 2017, 2018 та 2019 роках, про самостійне визначення апелянтом за вказаний період об`єкту оподаткування, бази оподаткування, самостійне обчислення суми податку, внаслідок чого апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги проте, що апелянт не є платником земельного податку.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень апеляційний суд зазначає таке.

За приписами п.п. 60.1.3 п. 60.1 ст. 60 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним якщо контролюючий орган зменшує суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення. При цьому, податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним з дня надходження до платника податку податкового повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов`язання (п.п. 60.4 ст. 60 ПК України).

Також, за приписами п.п. 2 п. 1 розділу V «Порядок відкликання податкових повідомлень-рішень» Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 року №1204, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 року за №124/28254, податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму, зокрема, штрафної санкції

Матеріалами справи підтверджено та доводами апеляційної скарги не спростовано те, що за наслідками розгляду Державною податковою службою України скарги ОСББ «Грецька 45» на податкові повідомлення-рішення від 28.01.2021 року №1021/04-04 та №1022/04-04, грошове зобов`язання за цими ППР (нараховані штрафні санкції) були зменшені. При цьому, податкові повідомлення-рішення, які містять зменшену суму грошового зобов`язання (нарахованих штрафних санкцій) ОСББ «Грецька 45» отримало 25.05.2021 року.

Таким чином, оскаржувані в цій справі податкові повідомлення-рішення від 28.01.2021 року №1021/04-04 та №1022/04-04 вважаються відкликаними з 25.05.2021 року, але, позивач, отримавши 07.05.2021 року рішення ДПС України від 28.04.2021 року, подав позов щодо оскарження ППР 07.06.2021 року, скориставшись своїм правом, передбаченим п. 56.19 ст. 56 ПК України, відповідно до якого, у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17. ст. 56 ПК України.

Апеляційний суд, як і суд першої інстанції зазначає, що внаслідок набуття з 25.05.2021 року податковими повідомленнями-рішеннями від 28.01.2021 року №1021/04-04 та №1022/04-04 статусу відкликаних, вони не створюють для апелянта жодних правових наслідків та не порушують його прав та інтересів.

Правові наслідки мають для апелянта податкові повідомлення-рішення від 19.05.2021 року №11633/15-32-04-03 про застосування штрафних санкцій в сумі 1511,90 грн. та №11635/15-32-04-03 про застосування штрафних санкцій в сумі 4679,20 грн. за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання по земельному податку з юридичних осіб.

Але у справі, судове рішення в якій переглядається апеляційним судом, податкові повідомлення-рішення від 19.05.2021 року №11633/15-32-04-03 та №11635/15-32-04-03 не є предметом спору.

Доводи ОСББ «Грецька 45», зазначені як в адміністративному позові так і в апеляційній скарзі не надають можливості дійти висновку про порушення оскаржуваними в цій справі податковими повідомленнями-рішеннями прав та інтересів апелянта.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у тому числі й рішення органу місцевого самоврядування, що є предметом цього спору.

За приписами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Апеляційний суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи -позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.

При цьому, позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Апеляційний суд наголошує, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003).

При цьому порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Крім того, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Апеляційний суд зазначає, що скасування оскаржуваних в цій справі податкових повідомлень-рішень від 28.01.2021 року №1021/04-04 та №1022/04-04 жодним чином не може вплинути на права чи обов`язки апелянта, які у нього виникли внаслідок прийняття податкових повідомлень-рішень від 19.05.2021 року №11633/15-32-04-03 та №11635/15-32-04-03, які не є предметом спору, в цій справі

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція, в частині наслідків відсутності порушених прав та інтересів, викладена в постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі №826/4406/16, від 15.08.2019 року у справі №1340/4630/18, від 05.03.2020 року у справі №826/12535/17, від 17.02.2021 року у справі №815/310/17, від 11.11.2021 року у справі №640/13941/20, від 18.05.2022 року у справі №826/15510/16.

Внаслідок відсутності порушених прав апелянта апеляційний суд відхиляє всі інші доводи апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 19, 55 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Грецька 45» - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі №420/9680/21 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 15.06.2022 року.

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.