Справа № 148/557/22
Суддя: Ковганич С. В.
Дата ухвалення: 2022-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/557/22
Провадження №2-а/148/11/22
16 червня 2022 року Тульчинський районний суд
Вінницької області
в складі: головуючого судді Ковганича С.В.
при секретарі Носулько К.П.
представника позивача Мовчана В.В.
представника відповідача Господарець А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тульчина в режимі відеоконференцзв`язку в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ГУНП у Вінницькій області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа поліцейський Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області Шерсткий Денис про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Вважає, що вказана постанова винесена незаконно, упереджено, з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що призвело до незаконного притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення.
Таким чином, просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ №802173 від 20.04.2022, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 126 ч.4 КУпАП та закрити провадження по справі.
Позивач в судове засідання не з`явився.
Представник позивача адвокат Мовчан В.В. в судовому засіданні вказав на відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Винесена постанова незаконна і є такою, то підлягає скасуванню. Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 20.04.2022 в м. Тульчині по вул.М.Кривоноса керував транспортним засобом без водійського посвідчення, якого був позбавлений Тульчинським районним судом.
Вважаю, що таке твердження взагалі не відповідає дійсності та свідомо спотворено працівником поліції.
20.04.2022 ОСОБА_1 дійсно знаходився в місті Тульчині та перебував в салоні легкового автомобіля, який знаходився в нерухомому стані з заглушеним двигуном. Автомобіль був залишений його батьком і він чекав його повернення для продовження поїздки. В той час біля автомобіля зупинився автомобіль з працівником поліції, який підійшов до нього та одразу почав обвинувачувати його в керуванні автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та без посвідчення водія. На заперечення ОСОБА_1 працівник поліції не звертав уваги і вимагав продути прилад для встановлення стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 попросив поїхати в лікарню, де дасть свою згоду на проведення відповідного дослідження, так як в нього були всі підстави не довіряти працівнику поліції, оскільки бачив, що працівник поліції відносно нього налаштований вкрай агресивно і його дії були явно необ`єктивними. Результати дослідження, які були проведені в лікарні показали, що ОСОБА_1 був тверезим, але працівник поліції все одно виніс відносно нього постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за керування автомобілем без водійського посвідчення та вилучив автомобіль, який в подальшому було евакуйовано на стоянку в місто Немирів Вінницької області, за що ОСОБА_1 вже заплатив грошові кошти в сумі 3300 гривень.
Таким чином, так як автомобіль знаходився в нерухомому стані і ОСОБА_1 автомобілем не керував, то жодних порушень ним допущено не було, а винесена постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Крім того, вказав, що наданий відеозапис, не може бути належними та допустимими доказами, так як не відповідає матеріалам справи та проведений з порушенням вимог законодавства.
Представник відповідача ГУНП у Вінницькій області в судовому засіданні пояснила, щов оскаржуваній постанові чітко вказана суть порушення чинних ПДР України. Постанова складена у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, дії поліцейського є правомірними, останній діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Відеозапис з камери заступника начальника СРПП Тульчинськьго РВП ГУНП у Вінницькій області від 20.04.2022 чітко зазначає, що на момент зупинки транспортного засобу, за кермом якого знаходився ОСОБА_1 і позивач виходить із водійського місця, під час розмови із поліцейськими не заперечив факт того, що він керував автомобілем, крім того повідомив що водійського посвідчення не має. Вказані відео докази спростовують факт твердження позивача, щодо відсутності з його боку вчинення будь - яких правопорушень, та підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та як наслідок обгрунтовує правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності.
Свідчення позивача щодо не вчинення ним протиправних дій, що призвели до складання постанови про адміністративне правопорушення є способом його захисту та розцінюється, як спосіб уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене. Невизнання правопорушником вини, спростовується наданими відеодоказами.Позивач ОСОБА_1 свідомо допустив дії, щодо вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.126 ч.4 КУпАП.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 2 ч. 1, 2 КАС України,завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
На підставі ст.. 9 ч.1 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Диспозицією ст. 126 ч.4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Судом встановлено, що протокол щодо порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху не складався. Таким чином, як вбачається з наведених обставин, поліцейський безпідставно прийшов до висновку про вчинення позивачем вказаного правопорушення та порушив вимоги ст. 258 КУпАП, оскільки ст. 258 ч.5 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Згідно ст. 77 ч. 2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
На інспектора патрульної поліції покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення за допомогою фото, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.
Оглянутий відеозапис, який долучений до матеріалів справи на переконання суду не відповідає вимогам ст.. 251 КУпАП, оскільки не містить доказів саме керування автомобілем водієм ОСОБА_1 20 квітня 2022 року в місті Тульчині по вулиці М.Кривоноса. Даний відеозапис відображає лише як ОСОБА_1 сидів на водійському місці, що не відповідає диспозиції ст. 126 ч.4 КУпАП.
Визначення терміну "керуванняя транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283, 284 КПАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Згідно ст. 286 ч.1 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ст.. 286 ч. 3 КАС України суд за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Крім того, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів
фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 245 КУпАП визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 252 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 33 ч.2 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а у відповідності із ст.. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Однак, дані вимоги Закону також були проігноровані поліцейським при винесенні постанови.
Виходячи із положень вищезгаданих статей, поліцейським не було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини справи, не дотримано і вимог ст. ст. 33,34 КУпАП, оскільки не було встановлено всіх обставин даного правопорушення.
Крім того, суд зазначає, що будь-яких доказів винесення постанови на місці зупинки транспортного засобу, якщо така зупинка мала місце, відповідачами суду не представлено.
Згідно ст. 90 ч. 1 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що представником відповідача не надано достатніх доказів які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч.1 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Отже, враховуючи вищенаведені обставини, посадова особа, а саме, поліцейський сектору реагування патрульної поліції Тульчинського РВП Шерсткий Денис, достеменно не встановив, чи був винен позивач у вчиненому правопорушенні та передчасно виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення.
Позивач довів свою позицію щодо даної справи.
Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає що спірна постанова прийнята відповідачем не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підлягає скасуванню, а справу провадженням закрити.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП у Вінницькій області слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 126, 245, 251, 258, 288 КУпАП, ст. ст. 2, 9, 77, 90, 139, 286 КАС України, суд, -

У Х В АЛ И В :

Позов ОСОБА_1 до ГУНП у Вінницькій області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа поліцейський Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області Шерсткий Денис про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову серії БАБ №802173 від 20.04.2022 винесену поліцейським Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області Шерстким Денисом про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 4 КУпАП та накладення на нього штрафу в сумі 20400 грн. скасувати, адміністративну справу провадження закрити..

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ГУНП у Вінницькій області, місцезнаходження якого за адресою: вулиця Театральна, 10, м. Вінниця, 21050, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текс рішення складено 17.06.2022.

Суддя