Справа № 400/7472/21
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2022-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/7472/21

Категорія:113070200 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т.О.

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Дата складання повного тексту: 17.12.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Миколаївської області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Миколаївської області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №281827 від 15 липня 2021 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що нею не було отримано повідомлення про розгляд справи, що порушило її права на захист, надання доказів та пояснень. Акта про проведення перевірки позивач не отримувала. Копії документів, надані позивачу на її вимогу не місять печатки, підпису, відсутнє зазначення посади посадової особи, якою складено акт, акт складено однією посадовою особою, що є порушенням Постанови Кабінету Міністрів України №1567 від 08 листопада 2006 року "Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті" (далі Порядок №1567). При зупинці транспортного засобу, акт не складався та водія з ним ніхто не ознайомлював. Жодного перевищення нормативно-вагових параметрів транспортним засобом не було допущено, що підтверджується видатковою накладною та ТТН. Складені відповідачем документи з численними порушеннями норм чинного законодавства та не відповідають дійсним обставинам справи. Відповідачем не надано доказів проведення габаритно-вагового контролю у спеціально відведеному місці з використанням сертифікованого обладнання. Методика, згідно з якою повинен проводитись процес визначення навантаження на вісь транспортного засобу, не затверджена.

Крім того, чинним законодавством не передбачена можливості надання дозволу великоваговим транспортним засобом для перевезення подільних вантажів із перевищенням габаритних або вагових параметрів.

Також позивач вказує, що не є перевізником в розумінні вимог ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", оскільки транспортний засіб за договором оренди транспортного засобу № НОМЕР_1 було передано ФОП ОСОБА_2 , який і зазначений перевізником у ТТН.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що рейдова перевірка була здійсненна з додержанням вимог чинного законодавства та відповідно до Закону України "Про автомобільний транспорт", Постанови №1567 та Постанови Кабінет Міністрів України №879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг" від 27 червня 2007 року (далі Порядок №879) від 27 червня 2009 року. При здійсненні перевірки було встановлено перевищення вагових параметрів на здвоєну вісь, водій не надав дозвіл на перевезення вантажу.

Відповідач надав до відзиву свідоцтво про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №35-02.4127. Відсутність методики не може бути підставою для звільнення перевізників від відповідальності за перевищення вагових параметрів. Договір укладений позивачем з ФОП ОСОБА_2 нотаріально не посвідчений, тому не створює наслідків для сторін відповідно до вимог ст. 799 ЦК України. При перевірці тимчасовий реєстраційний талон водієм не надавався. Запрошення на розгляд справи надсилалось позивачу завчасно, але було повернуто "за закінченням терміну зберігання", тому спірна постанова прийнята правомірно та скасуванню не підлягає.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Миколаївська область Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 15 липня 2021 року №281827 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги:

- як вбачається з матеріалів справи, не встановлено належного повідомлення позивача про розгляд справи, у зв`язку з чим, оскаржувана постанова №281827 від 15 липня 2021 року є протиправною та підлягає скасуванню. Порушення суб`єктом владних повноважень процедури розгляду справи є самостійною та достатньою підставою для скасування його рішення, прийнятого за результатами здійснення відповідної процедури. Зокрема, справа не була розглянута суб`єктом владних повноважень належним чином. За таких умов, не має підстав для перевірки наявності порушення, та суд не може самостійно його установлювати замість відповідача. Виходячи з викладеного, у суду першої інстанції не було підстав для надання правової оцінки суті порушення, зазначеного в оскаржуваній постанові;

- в порушення п.29 Порядок №1567 Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки, направило оскаржувану постанову лише 22 липня 2021 року (копія конверту та роздруківки по штрих кодовому ідентифікатору додаються), що в черговий раз доводить те, що порушення не було, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню;

- чинним законодавством не передбачено можливості надання дозволу великоваговим транспортним засобам для перевезення подільних вантажів із перевищенням габаритних або вагових параметрів, а отже виходить, що взагалі забороняється перевезення подільних вантажів з перевищенням вагових параметрів автомобільними дорогами (п.22.5 ПДР України), а тому дозвіл на рух такого вантажу не видається, що виключає притягнення до відповідальності за перевищення вагових параметрів у разі відсутності такого дозволу, а може лише бути застосована відповідальність у вигляді плати за проїзд, якщо при зважуванні вантажу встановлено порушення вагових параметрів. Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки транспортний засіб позивача не затримувався, а дозволено подальший рух транспортного засобу, у якого нібито було зафіксовано перевищення вагового нормативного параметру та транспортний засіб позивача безперешкодно продовжив рух, що суперечить п.п.21-24 Порядку №879 та п.2.42 ПДР України. Відсутність можливості отримати дозвіл не може мати наслідком накладення на Позивача штрафу за відсутність такого дозволу. З огляду на вищезазначене, потрібно зробити висновок, що позивач не може нести відповідальність за абз.14 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за відсутність у нього під час перевезення подільного вантажу дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, оскільки видачу таких дозволів для перевезення подільних вантажів не передбачено. Отже, підстав для винесення оскаржуваної постанови за результатами рейдової перевірки у відповідача не було, відтак, постанова є протиправною та підлягає скасування;

- відповідач без проведення відповідних замірів дійшов висновку про наявність здвоєної осі у транспортного засобу марки DAF, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та склав акт про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в якому зафіксовано перевищення нормативно допустимого навантаження на здвоєну вісь. В жодному з документів, складених посадовими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, не містяться відомості про заводський номер ваг, які ними використовувалися. Також, при аналізуванні наданих відповідачем документів, встановлено, що відповідачем при здійсненні зважування транспортного засобу позивача в русі, не було встановлення достовірного та точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним вантажем;

- автомобільним перевізником є ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 (копія договору оренди, актів, та квитанцій міститься в матеріалах справи). Також, відомості щодо того, що автомобільним перевізником є ОСОБА_2 зазначено і в товарно-транспортній накладній від 07 червня 2021 року, якою супроводжувалося перевезення вантажу. Із наведеного слідує, що позивач у спірних правовідносинах не є перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", оскільки його транспортний засіб фактично використовувався іншою особою, у той час як за ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт покладено виключно на автомобільного перевізника. Таким чином, у зв`язку з тим, що позивач не був перевізником вантажу, це виключає його відповідальність за перевищення транспортним засобом вагових параметрів.

Відзиву на апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції не надходило.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

07 червня 2021 року посадовими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Одеська область) було проведено ваговий контроль транспортного засобу DAF, д/н НОМЕР_2 , який належить позивачу. Під час проведення рейдової перевірки було виявлено надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких міститься в ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме перевищення вагових норм на здвоєну вісь 10%, але не більше 20%, чим порушено абз.15 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", про що працівниками Укртрансбезпеки був складений акт №281961 від 07 червня 2021 року.

Акт №281961 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, акт №0063025 про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів, довідка №0068923, чек зважування від 07 червня 2021 року о 18:54 свідчить, що фактична вага на здвоєну вісь складала 18,38 т при нормативно допустимій 16 т.

Постановою від 15 липня 2021 року №281827 до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф в сумі 17 000 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт передбачене абз.15 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу .

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність методики не є підставою для невнесення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів габаритні параметри яких перевищують нормативні та не звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, не свідчить про те, що процедура зважування відбулась з порушенням норм чинного законодавства, або в зв`язку з відсутністю методики були спотворені дані зважування

Крім того, суд першої інстанції вказав, що наданий позивачем договір оренди транспортного засобу укладений в простій письмовій формі, тому він укладений в порушення встановленої законодавством формі, тому не створює ніяких наслідків для сторін нікчемного договору. Відтак, суд першої інстанції відхилив доводи позивача, що вона не є перевізником.

Також суд першої інстанції дійшов висновку, що ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" не містить ніяких застережень стосовно виду вантажу подільного або неподільного, який перевозиться. Також санкція ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачає відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 10% до 20% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу без будь-яких застережень стосовно виду вантажу, тому штрафні санкції застосовані правомірно.

Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що під час перевезення подільного вантажу не передбачено отримання дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно ч.12 ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно частини 1 та 4 статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги" рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно ч.2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно п.3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Згідно пп.4 п.2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

У розумінні Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки (пп.3 п.2 Порядку №879).

За змістом п.6 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно п.20 Порядку №879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Відповідно п.22.1 ПДР маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, акту перевірки №281961 від 07 червня 2021 року, посадовими особами відповідача встановлено порушення позивачем абз.15 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" (а.с.20).

Відповідно ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги" рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.22.5 Правил дорожнього руху в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 16 т, строєні осі понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 18 т, строєні осі понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Тобто, правила перевезення неподільного та подільного вантажів у випадку перевищення вагових або габаритних параметрів є різними: перевезення неподільного вантажу допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі, а перевезення подільного вантажу з перевищенням навантаження на вісі заборонено.

Таким чином, головною метою такої заборони є збереження автомобільних доріг та попередження їх передчасного руйнування. Внаслідок цього й встановлено заборону з перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм без будь-яких винятків.

Колегія суддів зазначає, що даному випадку, позивач перевозив морепродукти, які є подільним вантажем, а з урахуванням вищевикладених норм права перевезення такого вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм відповідно до п.22.5 ПДР України.

Колегія суддів зазначає, що чинним законодавством встановлена імперативна заборона на перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що виключає можливість отримання перевізником відповідного дозволу.

Відповідно абз.15 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дозвіл та плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу є обов`язковими при здійсненні перевезень великоваговими чи великогабаритними транспортними засобами, вагові чи габаритні параметри яких перевищують нормативно допустимі.

Тобто, для настання відповідальності за вказаною нормою необхідним є встановлення факту перевезення вантажу без відповідного дозволу.

Колегія суддів зазначає, що видача дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозять подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів, не передбачена, то на особу не може бути накладений штраф відповідно до абз.15 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за відсутність такого дозволу.

Отже, перевезення морепродуктів з перевищенням вказаного нормативу забороняється, а видача дозволу на їх перевезення, які є подільним вантажем, чинним законодавством не передбачена.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про відсутність порушення позивачем приписів ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" як підстави для притягнення до відповідальності у вигляді штрафу.

Крім того, колегія суддів зазначає, що до позивача має бути застосована відповідальність у вигляді нарахування посадовою особою Укртрансбезпеки плати за проїзд, відповідно до п.31-1 Порядку №879.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відсутня потреба у з`ясуванні обґрунтованості інших доводів апеляційної скарги, оскільки, на підставі встановлених обставин справи та викладених правових норм, в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбачений абз.15 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а тому оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було сплачено судовий збір за подачу адміністративного позову у розмірі 908 грн., що підтверджується квитанцією №69784 від 23 серпня 2021 року та за подачу апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції у розмірі 1 362 грн., що підтверджується квитанцією №921 від 21 лютого 2022 року.

З урахуванням задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь позивача сплачений судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст. 315, п.п.3, 4 ч.1 ст. 317, ст.ст. 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Миколаївської області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №281827 від 15 липня 2021 року.

Стягнути з рахунку бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Миколаївської області Державної служби України з безпеки на транспорті (54056, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 61, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень) за подачу адміністративного позову та 1 362 грн. (одна тисяча триста шістдесят дві гривні) за подачу апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 14 червня 2022 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.