Справа № 480/9986/21
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2022-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 р.Справа № 480/9986/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Вирівське" на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 23.11.2021, головуючий суддя І інстанції: С.М. Глазько, м. Суми, повний текст складено 29.11.21 року по справі № 480/9986/21

за позовом Державного підприємства "Вирівське"

до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області

про скасування повідомлення,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Вирівське" (надалі також позивач, ДП "Вирівське") звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (надалі також відповідач), в якому просило скасувати повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про сплату шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу від 10.09.2021 за № 458-ДК/0196/ШК/11/01/-21.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 29.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 провадження у справі № 480/9986/21 за позовом Державного підприємства "Вирівське" до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про скасування повідомлення закрито.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу та направити справу для подальшого розгляду судом першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції порушив вимоги ч. 1 ст. 239 КАС України, не роз`яснивши позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, оскільки, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06.02.2018 по справі № 826/4278/14 та від 20 лютого 2018 року у справі № 398/3581/13-а, повідомлення про сплату шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу не є правовим документом, який встановлює відповідальність, з урахуванням чого вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України).

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом частини першої статті 5 Закону України від 19 червня 2003 року № 963-IV "Про державний контроль за використанням та охороною земель" державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

За приписами статей 9, 10 Закону України від 19 червня 2003 року № 963-IV "Про державний контроль за використанням та охороною земель" державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом проведення перевірок.

Державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право:

безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель;

давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків;

складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності;

звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Відповідно до пункту 5.9 чинного на час спірних правовідносин Порядку планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання суб`єктами господарювання вимог земельного законодавства, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25 лютого 2013 року за № 132, обстеження земельних ділянок, які використовуються суб`єктами господарювання, що перевіряються, здійснюються інспекційними органами під час проведення планових та позапланових заходів у разі, якщо це пов`язано із необхідністю визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок.

Визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, визначається Методикою визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року, № 963.

За змістом частини 1 статті 10 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право, зокрема, оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії органів державного нагляду (контролю) та їх посадових осіб.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

При цьому, пунктом 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У частині першій статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

З указаних вище норм законодавства слідує, що за результатом проведення перевірки стану дотримання суб`єктами господарювання вимог земельного законодавства державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель в межах своїх повноважень мають право складати, зокрема, акти перевірок, давати обов`язкові для виконання приписи (розпорядження).

Обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

Оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо складання розрахунку може бути надана судом при вирішенні спору про стягнення сум збитків, в основу яких покладені згадувані дані розрахунку.

Як убачається зі змісту позовної заяви, предметом спору у справі є протиправність повідомлення про сплату шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок із розрахунком розміру такої шкоди.

Закриваючи провадження у цій справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога про скасування повідомлення про сплату шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу від 10.09.2021, № 458-ДК/0196/ШК/11/01/-21, не є адміністративно-правовим актом, який спричиняє будь-які правові наслідки для суб`єкта господарювання, та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні вказаних норм, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, тому його висновки не можуть бути предметом спору.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що оскаржуване позивачем рішення не є рішенням суб`єкта владних повноважень, за яким виникають негативні наслідки для особи, а тому не підпадає під визначення рішення суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі або територіальній громаді внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, у сукупності є такі документи: матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення цього правопорушення, а саме: акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства; протокол про адміністративне правопорушення; припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства); акт обстеження земельної ділянки, оскільки саме вони можуть підтвердити сам факт самовільного зайняття земельної ділянки, розмір зайнятої ділянки та період часу, протягом якого вона використовується без належних правових підстав.

В свою чергу, повідомлення про сплату шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття змельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу не є правовим документом, який встановлює відповідальність.

Дані, викладені в повідомленні про сплату шкоди, розрахунку до нього, та сам розрахунок не породжують обов`язкових юридичних наслідків, такі дані можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про стягнення сум збитків, в основу яких покладені згадувані дані розрахунку.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 по справі № 826/4278/14.

Оскільки зазначений спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, сформульованими у постановах від 22 березня 2018 року в справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18 та від 30 травня 2018 року в справі № 9901/497/18, поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто, як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

З огляду на викладене, вимоги позивача не підлягають окремому розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду.

Отже, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України.

Висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2018 року у справі № 398/3581/13-а, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 р. у справі № 501/463/15-а.

Доводи апеляційної скарги позивача зводяться виключно до того, що суд першої інстанції порушив вимоги ч. 1 ст. 239 КАС України, не роз`яснивши позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи, проте у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали судом першої інстанції зазначено, що з урахуванням того, що повідомлення про сплату шкоди не є адміністративно-правовим актом, розгляд таких справ законом не віднесено до жодної юрисдикції.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Вирівське" залишити без задоволення.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 по справі № 480/9986/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України. У зв`язку з бойовими діями на території Харківської області, повний текст постанови складено 14.06.2022 року.