Справа № 340/1998/22
Суддя: Г.П. Казанчук
Дата ухвалення: 2022-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в ухваленні додаткового судового рішення

16 червня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/1998/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Казанчук Г.П. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження клопотання ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Світловодської міської ради Кіровоградської області про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Світловодської міської ради Кіровоградської області Кіровоградської області у неприйнятті рішення по заяві від 14.06.2021 року;

- зобов`язати Світловодську міську раду Кіровоградської області прийняти рішення про затвердження громадянці України ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення садівництва площею 0,12 га, яка розташована на території Павлівської сільської ради (за межами населеного пункту) Світловодського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:0566.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.05.2022 року позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Світловодської міської ради Кіровоградської області щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою від 16.06.2021 року; зобов`язано Світловодську міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою від 16.06.2021 року та прийняти відповідне рішення протягом 14 днів, з дня набрання законної сили цим рішенням.

01.06.2022 року до суду надійшла заява позивача в порядку статті 252 КАС України про ухвалення додаткового рішення. В обґрунтування заяви позивач зазначає про те, що в рішенні суду судом не вирішено питання щодо судових витрат, хоча до позову долучена копія договору з адвокатом, а тому просила повернути витрати на складання позову та іншу правничу допомогу в розмірі 15000 грн.

Дослідивши вказану заяву, суддя зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, позовна заява містить вимогу про стягнення судових витрат в сумі 15000 грн. на правничу допомогу, проте станом на день розгляду справи в суді були відсутні будь які докази стосовно отримання позивачем правової допомоги, що стало підставою для відмови у стягненні судових витрат.

Позивач у заяві про винесення описки в судовому рішення вказує на наявність описки в рішення суду в частині наявності/відсутності доказів понесених витрат на правничу допомогу, оскільки в матеріалах справи наявна копія договору від 02.03.2022 року.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Тобто понесення витрат має бути підтверджено належними доказами, які б свідчили про реальне виконання договору про надання правової допомоги.

У рішенні суду у даній справі вказано, що станом на день розгляду справи в суді відсутні будь які докази стосовно отримання позивачем правової допомоги, посилання позивача на наявність договору в матеріалах справи не свідчить про його реальне виконання, оскільки сам по собі договір не є доказом понесенням витрат в розмірі 15000 грн., оскільки є лише передумовою для виконання між сторонами обов`язків, виконання яких має підтверджуватись належними доказами.

Згідно частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом наведених норм додаткове рішення виноситься лише у випадку, коли вимоги були заявлені, натомість судом не вирішені.

В судовому рішенні від 31.05.2022 року судом вказано ''… суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрати на оплату іншої правничої допомоги''. Отже, судом вже вирішено питання розподілу судових витрат у тому числі і на правничу допомогу, що виключає можливість винесення додаткового рішення.

Частиною 4 статті 252 КАС України визначено, що про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищеописане, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для винесення додаткового рішення.

Керуючись статтями 9, 139, 143, 167, 252, 262, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у винесенні додаткового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду, через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 15 - денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. Казанчук