Справа № 440/2923/22
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2022-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/2923/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання Куць А.С.,

представника відповідача Шимки М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом до про .

В С Т А Н О В И В:

Позивач ФОП ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС України у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.01.2022 року № про застосування штрафних санкцій в сумі 17000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення ґрунтується на помилкових висновках контролюючого органу про порушення ФОП ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) положень ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", внаслідок здійснення реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності відповідної ліцензії. Наголошував, що правомірно здійснював продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів в останній день строку дії ліцензії - 07.05.2021 року. Також позивач вказав про порушення ГУ ДПС у Полтавській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Полтавській області) порядку проведення фактичної перевірки в частині протиправності наказу про її призначення та періоду який відповідачем перевірявся.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.02.2022 року відкрите провадження в адміністративній справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Відповідачем 30.03.2022 року до матеріалів справи наданий відзив на адміністративний позов, відповідно до змісту якого відповідач заперечує проти позову повністю, просить у його задоволенні відмовити. Свою позицію мотивує тим, що позивачем здійснювалась роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії, оскільки позивач мав ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями з терміном дії з 07.05.2020 до 07.05.2021. На переконання відповідача останньою датою дії даної ліцензій було 06.05.2021. Наступна ліцензія позивачем отримана терміном дії з 29.05.2021. Тому 07.05.2021 року позивач здійснював роздрібну торгівлю алкогольним напоями за відсутності ліцензій. Дане зумовило застосування штрафної (фінансової) санкції, винесення відповідного податкового повідомлення - рішення від 27.01.2022 року №, яке відповідач вважає правомірним.

Представник позивача надала суду клопотання про розгляд справи без її участі, де позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника ГУ ДПС у Полтавській області, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_1 отримала ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольним напоями за реєстраційним номером: 2000917 з датою реєстрації 05.05.2020 року /а.с.52/. Термін дії даної ліцензії визначений: з 07.05.2020 до 07.05.2021 року.

24.01.2022 року фахівцями Головного управління ДПС у Полтавській області на підставі наказу від 21.01.2022 №72-П /а.с.44/, направлень на перевірку від 21.01.2022 року №120 /а.с.43/, 121 /а.с.42/, була проведена фактична перевірка кафетерію « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з питань додержання суб`єктом господарювання вимог встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.

Результат проведеної перевірки був оформлений актом від 24.01.2022 року №635/16-31-09-04/ /а.с.37-41/. Відповідно до висновків акту перевірки встановлено порушення позивачем вимог частини 20 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" в частині здійснення реалізації алкогольних напоїв 07.05.2021 без наявності відповідної ліцензії.

На підставі акту від 24.01.2022 року №635/16-31-09-04/ ГУ ДПС у Полтавській області було винесене податкове повідомлення- рішення від 27.01.2022 року № про застосування фінансових санкцій на суму 17000 грн.

Не погодившись з даним податковим повідомленням-рішенням, вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб`єктом владних повноважень в основу спірних правових актів індивідуальної дії на відповідність вимогам п. 3 ч. 2 та ч. 3 ст. 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини щодо обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів на території України врегульовані приписами Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі за текстом - Закон).

Відповідно до положень статті 15 Закону роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання.

Форма ліцензії затверджується Мінекономрозвитку. Бланки ліцензій виготовляються друкарським способом, повинні мати номер і бути захищені від підробки та несанкціонованого тиражування. У ліцензії зазначається:

- на лицьовому боці: найменування органу, що її видав; вид товарів (алкогольні напої чи тютюнові вироби), на право реалізації яких видано ліцензію; для юридичних осіб - найменування та місцезнаходження, номер телефону, факс (за їх наявності); для фізичних осіб - прізвище, ім`я та по батькові, паспортні дані (серія, номер, ким і коли виданий, місце проживання), номер телефону (за його наявності); ідентифікаційний код суб`єкта підприємницької діяльності; місце торгівлі; адреси відокремлених від роздрібної мережі місць зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів; реєстраційний номер ліцензії, дата реєстрації; термін дії; дата видачі ліцензії; посада, прізвище, ім`я, по батькові уповноваженої особи, яка підписала ліцензію;

- на зворотному боці: відмітки про поточне (щоквартальне) внесення плати за ліцензію; відмітка про реєстрацію ліцензії в державній податковій інспекції, а в сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта підприємницької діяльності.

Зважаючи на вимоги наведених приписів, суд дійшов висновку, що суб`єкт господарювання, маючи на меті здійснювати роздрібний продаж певних видів алкогольних напоїв та тютюнових виробів, зобов`язаний отримати відповідні ліцензії, які оформлені на бланках із наявними в таких відомостях, зокрема строку її дії.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач мав ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольним напоями реєстраційний №2000917 з датою реєстрації 05.05.2020 року /а.с.52/. Термін дії даної ліцензії визначений: з 07.05.2020 до 07.05.2021 року.

Також сторонами не заперечується та обставина, що позивачем була отримана нова ліцензія на торгівлю алкогольними напоями реєстраційний №2101145 з датою реєстрації 29.05.2021 року, терміном дії до 09.05.2022 року.

Тобто поведінка Позивача свідчить про те, що він не мав жодного наміру на порушення вимог діючого законодавства з питань ліцензування.

Термін дії ліцензії №2000917 з датою реєстрації 05.05.2020 року був безпосередньо визначений відповідачем шляхом визначення конкретного календарного дня її початку та закінчення. При цьому дата закінчення поєднана з прийменником «до», у зв`язку з чим така прийменникова конструкція в українській мові прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь.

Крім того, згідно із частиною першою статті 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972р. строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі «dies a quo» і спливають опівночі «diesadquem».

За змістом статті 2 цієї Конвенції термін «dies a quo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «diesadquem» означає день, у який цей строк спливає. Відповідно до частини другої статті 4 Конвенції якщо строк обчислено у місяцях або роках, день «diesadquem» є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає «dies a quo», або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця.

З урахуванням наведеного самостійного зазначення відповідачем в ліцензіях кінцевої календарної дати її дії «до 07.05.2021» граматичного аналізу вжиття в ліцензіях їх кінцевої дати дії «до 07.05.2021» та положень Конвенції, висновок контролюючого органу щодо порушень позивачем вимог законодавства про ліцензування під час роздрібного продажу алкогольних напоїв в останній день чинності ліцензій - 07.05.2021р. - є хибними. Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 26.04.2018р. у справі № 815/4720/16, від 04.12.2018р. №820/2208/18.

Враховуючи те, що у позивача наявні ліцензії з реєстраційним №2000917 з датою реєстрації 05.05.2020 року, терміном дії з 07.05.2020 до 07.05.2021 року, суд не знаходить підстав для визнання доведеним факту реалізації позивачем 07.05.2021 року алкогольних напоїв без наявності відповідної ліцензії, а тому приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 27.01.2022 року № на суму 17000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду справи відповідач не довів правомірності свого рішення від 27.01.2022 року №.

Стосовно наявності у відповідача інформації про порушення позивачем вимог законодавства і видання за таких обставин наказу про проведення перевірки від 21.01.2022 №72-П, суд зазначає, що системний аналіз підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як в сукупності, так і кожна окремо, а саме:

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, 'зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами - лічильниками;

здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Тобто, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Наказ від 21.01.2022 №72-П за своєю правовою природою є актом індивідуальної дій, який на час розгляду справи в суді ніким не оскаржувався і не скасовувався та з його виконанням припинив свою чинність.

Щодо дій представників відповідача, які здійснювали перевірку, суд зазначає що правовим юридично значимим наслідком для позивача є саме рішення, що є предметом даного позову від 27.01.2022 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 17000,00 грн.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Стосовно стягнення з ГУ ДПС у Полтавській області витрат на правничу допомогу в сумі 3000,00 грн суд зазначає наступне.

Частинами першою та третьою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин другої - п`ятої статті 134 вказаного Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною першою статті 138 КАС України передбачено, що розмір витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою справи до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Згідно з частинами третьою та дев`ятою статті 139 згаданого Кодексу при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу позивачем доказів не надано.

З огляду на викладене, позивачем не доведено фактичне понесення витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим сума судових витрат на правничу допомогу розподілу між сторонами не підлягає.

Розподіл судових витрат по сплаті судового збору належить провести за правилами ст. 139 КАС України, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Полтавській області на користь ФОП ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Керуючись положеннями ст. ст.2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код ВП 44057192) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 27 січня 2022 року №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 15 червня 2022 року.

Головуючий суддя Н.Ю. Алєксєєва
суддя суддя