Справа № 560/7945/21
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2022-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 червня 2022 року

м. Київ

справа № 560/7945/21

адміністративне провадження № К/990/13909/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 8 листопада 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року у справі №560/7945/21 за адміністративним позовом Саєнка Ігоря Павловича до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:
Саєнко Ігор Павлович звернувся з позовом до військової частини НОМЕР_1 , з урахуванням збільшення позовних вимог в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) його середнього заробітку (грошового забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 9 липня 2019 року по 2 червня 2021 року включно;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) його середній заробіток (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 9 липня2019 року по 2 червня 2021 року включно в розмірі 483 656 (чотириста вісімдесят три тисячі шістсот п`ятдесят шість) гривень 69 копійок за КВЕД 2112 "Грошове забезпечення військовослужбовців";

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 9 липня 2019 року по 23 липня 2021 року включно;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 9 липня 2019 року по 23 липня 2021 року включно в розмірі 520 467,77 гривень (п`ятсот двадцять тисяч чотириста шістдесят сім гривень сімдесят сім копійок) за КВЕД 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців».

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 8 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність в/ч А2582 щодо ненарахування та невиплати Саєнку І.П. середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 10 липня 2019 року по 23 липня 2021 року;

- стягнуто з в/ч НОМЕР_1 на користь Саєнка І.П. його середній заробіток (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10 липня 2019 року по 23 липня 2021 року включно в розмірі 79582,04 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, відповідач звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її за допомогою засобів поштового зв`язку 2 червня 2022 року.

Скаржник просить скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 8 листопада 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року у справі №560/7945/21 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

6 червня 2022 року цю скаргу було передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мартинюк Н.М. (суддя-доповідач), суддів Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М., про що складено протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Згідно з частиною першою статті 334 КАС України, за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку, що її належить повернути з огляду на таке.

Частиною першою статті 55 КАС України встановлено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.

Водночас частинами третьою і четвертою статті 55 КАС України обумовлено, що юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Суд зауважує, що самопредставництво юридичної особи це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Тож для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Враховуючи наведене, допуск особи до участі у справі і визнання належно вчиненими будь-якого іншого з переліку передбачених статтею 44 КАС України процесуальних прав можливий за умов, визначених законодавством.

У цьому контексті Суд зауважує, що касаційна скарга підписана Павлом Розлачем як командиром військової частини А2582.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, до касаційної скарги не додано документів, які підтверджують повноваження Павла Розлача на підписання та подання касаційної скарги від імені Військової частини НОМЕР_1 .

На цій основі суд констатує, що касаційна скарга підписана особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено порядку, встановленому законом.

За правилами 1 першого частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо вона подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

За таких обставин, суддя не вбачає підстав для прийняття до розгляду вказаної касаційної скарги, оскільки її підписано особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку.

Враховуючи вимоги пункту 1 частини п`ятої статті 332 КАС України, касаційну скаргу належить повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтею 332 КАС України,

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 8 листопада 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року у справі №560/7945/21 за адміністративним позовом Саєнка Ігоря Павловича до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

……………………………………..

Н.М. Мартинюк,

Суддя Верховного Суду