Справа № П/857/12/22
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2022-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 рокуЛьвівСправа № П/857/12/22 пров. № П/857/12/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів (далі Суд):

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів: Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Хабазні Ю.Є.,

представника позивача Кміть М.Б.,

представника третьої особи Ярка О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у місті Львові адміністративну справу № П/857/12/22 за позовом Міністерства юстиції України до Політичної партії «ОПОЗИЦІЙНИЙ БЛОК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Служба безпеки України про заборону діяльності політичної партії,-

УСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог та стислий виклад позиції позивача

Міністерство юстиції України подало до Восьмого апеляційного адміністративного суду, як суду першої інстанції, позов, у якому просить:

- заборонити діяльність Політичної партії «ОПОЗИЦІЙНИЙ БЛОК»;

- призначити комісію з припинення (ліквідаційну комісію) політичної партії, її структурних утворень, які мають статус юридичної особи;

- передати майно, кошти та інші активи політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави.

Позовні вимоги мотивує тим, що діяльність політичної партії може бути заборонена лише за рішенням суду та за допущені порушення, передбачені статтею 21 Закону України «Про політичні партії в Україні» (далі - Закон №2365-ІІІ).

Указом Президента України від 19.03.2022 № 153/2022 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18.03.2022 «Щодо призупинення діяльності окремих політичних партій».

Вказане рішення прийняте в умовах прямої військової агресії з боку Російської Федерації, з урахуванням антиукраїнської політичної та організаційної діяльності, пропаганду війни, публічні заяви та заклики до зміни конституційного ладу насильницьким шляхом, реальні загрози порушення суверенітету і територіальної цілісності держави, підриву її безпеки, а також дії, спрямовані на незаконне захоплення державної влади, демонстрацію проявів колабораціонізму, насильства, зважаючи на програмні та статутні цілі, що містять антиукраїнську позицію, поширення відомостей про виправдування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України окремими політичними партіями.

Також вказаним рішенням доручено Міністерству юстиції України вжити в установленому порядку вичерпних заходів щодо заборони діяльності політичних партій, зокрема, Політичної партії «ОПОЗИЦІЙНИЙ БЛОК», а відповідно до статті 289-3 Кодексу адміністративного судочинства України, означене міністерство є належним позивачем про заборону політичної партії.

Як процесуальною нормою так і нормами Закону №2365-ІІІ передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про заборону політичної партії та передачу майна, коштів та інших активів політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави. Також означеним Законом передбачено право суду призначити комісію з припинення (ліквідаційну комісію) політичної партії, її структурних утворень, які мають статус юридичної особи.

Підставою для застосування до політичних партій заходів адміністративного впливу є в установленому порядку задокументовані факти її (партії) діяльності, що направлені на зміну конституційного ладу насильницьким шляхом, порушення суверенітету і територіальної цілісності держави, підрив її безпеки, незаконне захоплення державної влади, пропаганду війни, насильства, на розпалювання міжетнічної, расової, релігійної ворожнечі, посягання на права і свободи людини, здоров`я населення, пропаганду комуністичного та/або націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів та їх символіки.

Виявлення порушень Конституції та законів України у діяльності політичних партій здійснюється відповідними правоохоронними органами.

На адресу Міністерства юстиції надійшов лист Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України від 26.03.2022 № 5/1-229 «Щодо призупинення діяльності політичних партій» із повідомленням про виявлення фактів антиукраїнської діяльності, зокрема, Політичної партії «ОПОЗИЦІЙНИЙ БЛОК».

Із наявних відомостей, на думку позивача, вбачається, що діяльність вказаної політичної партії спрямована, зокрема, на порушення суверенітету і територіальної цілісності держави, підрив її безпеки, пропаганду війни, насильства, на розпалювання міжетнічної, расової, релігійної ворожнечі, посягання на права і свободи людини, здоров`я населення з одночасним поширенням відомостей, що містять виправдування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України.

Стислий виклад позиції інших учасників справи

Третя особа в особі представника Служби безпеки України в повній мірі підтримала доводи сторони позивача. Нових доказів суду не подано.

Рух справи у суді першої інстанції

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 травня 2022 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: Обрізко І.М. (головуючий суддя), Іщук Л.П., Шинкар Т.І.

Суд ухвалою від 23 травня 2022 року заяву Міністерства юстиції України про забезпечення позову задовольнив.

Суд ухвалою від 23 травня 2022 року відкрив провадження у справі .

Суд ухвалою від 23 травня 2022 року призначив судове засідання на 08 червня 2022 року о 14:00, яке буде проводитись у приміщенні Восьмого апеляційного адміністративного суду за адресою: м.Львів, вул. Саксаганського,13 у залі судових засідань №1, про що повідомив позивача та зобов`язав його опублікувати оголошення про призначення судового засідання в адміністративній справі в порядку, передбаченому ч.5 ст.289-3 КАС України.

У зв`язку із перебуванням судді Шинкар Т.І. у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2022 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: Обрізко І.М. (головуючий суддя), Іщук Л.П., Онишкевич Т.В.

Суд ухвалою від 06 червня 2022 року клопотання представника Служби безпеки України про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції повернув без розгляду у зв`язку з тим, що таке подано у спосіб, який не передбачений чинним процесуальним законодавством.

Суд ухвалою від 07 червня 2022 року належно подане клопотання представника Служби безпеки України про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задовольнив.

Суд протокольною ухвалою від 08 червня 2022 року вирішив розглянути справу за відсутності представника відповідача у відповідності до ч.5 ст.289-3 КАС України.

Суд протокольною ухвалою від 08 червня 2022 року відповідно до вимог ч.2 ст. 167 КАС України повернув без розгляду клопотання ОСОБА_1 про проведення трансляції судових засідань, у зв`язку із тим, що зазначена особа не є учасником справи.

Суд протокольною ухвалою від 08 червня 2022 року визнав загальновідомими обставини, викладені на веб-сайтах, наведених у позовній заяві Міністерством юстиції України.

Суд протокольною ухвалою від 08 червня 2022 року відповідно до вимог ч.2 ст. 167 КАС України повернув без розгляду заяву про уточнення позовних вимог, у зв`язку з тим, що таку подано у спосіб, який не передбачений чинним процесуальним законодавством.

Суд протокольною ухвалою від 08 червня 2022 року приєднав подані представником Міністерства юстиції України докази опублікування на офіційному сайті Міністерства юстиції України та Верховної Ради України повідомлення про розгляд даної справи.

Суд протокольною ухвалою від 08 червня 2022 року відмовив Міністерству юстиції України у клопотанні щодо вжиття заходів для забезпечення трансляції судового розгляду.

Фактичні обставини справи, установлені Судом

Згідно з відомостями Єдиного реєстру громадських формувань Політична партія «ОПОЗИЦІЙНИЙ БЛОК» зареєстрована Міністерством юстиції України 23.04.2010, свідоцтво № 181-п.п., ідентифікаційний код юридичної особи: 37120464, Голова Політради Партії - Пєшехонова Наталія Миколаївна, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Волоська, буд. 6/14.

Установчим з`їздом від 25 травня 2008 прийнято рішення про створення Політичної партії «Троєщина». З`їздом Політичної партії «Троєщина» від 02.03.2010 прийнято рішення про зміну найменування Політичної партії «Троєщина» на Політичну партію «Закон і порядок» (наказ Міністерства юстиції України від 23.04.2010 № 875/5).

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 09.09.2014 на підставі реєстраційної картки на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи від 07.09.2014 змінено найменування Політичної партії «Закон і порядок» на Політичну партію «ОПОЗИЦІЙНИЙ БЛОК».

У передвиборній програмі вказаної Партії, розміщеній на офіційному веб-сайті Центральної виборчої комісії ( режим доступу: ІНФОРМАЦІЯ_2) міститься програма Партії, у якій, зокрема, зазначено про такі пріоритети та напрямки роботи:

надання російській мові статусу офіційної;

скасування дискримінаційних законів про мову та про декомунізацію;

ухвалення на референдумі та закріплення в Конституції України статусу України як позаблокової, нейтральної держави.

Поряд з цим, у статті інформаційного агентства «BBC News Україна» «Вибори 2019: коротко розповідаємо про топ-10 партій парламентських перегонів» (режим доступу: ІНФОРМАЦІЯ_6) наголошено на тому, що «лідери «Опозиційного блоку» вимагають скасування мовного закону та є палкими прихильниками православної церкви Московського патріархату». Партія виступає за «відновлення прямого пасажирського сполучення з Сімферополем, Донецьком, Москвою. Україні - двопалатний парламент, російській мові - статус офіційної. ... Україна буде позаблоковою і нейтральною...».

Постановою Верховної Ради України «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБОЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором» від 27.01.2015 № 129-VIII Верховна Рада України визнала Російську Федерацію державою-агресором. Підстава - збройна агресія та окупація частини території України, зокрема АР Крим та частини Луганської і Донецької областей.

Однак, головою фракції «ОПОЗИЦІЙНИЙ БЛОК» у Верховній Раді народниим депутатом України ОСОБА_2 зроблено публічну заяву, що на Донбасі - громадянський конфлікт.

Зокрема, на веб-сайті інформаційного агентства « Уніан » (режим доступу: ІНФОРМАЦІЯ_1) міститься публікація про відповідну заяву ОСОБА_2: «Дуже важливо зупинити цей громадянський конфлікт, наголошую, громадянський конфлікт на південному сході», - заявив ОСОБА_2 .

21.02.2022 президент країни-агресора ОСОБА_3 підписав укази про визнання незалежності та суверенітету створених Росією маріонеткових терористичних псевдоугруповань «Л/ДНР».

Згідно із текстом указів, Росія офіційно направила свої війська на окуповану територію України 24.02.2022.

Окрім наведеного з відкритих джерел відомо, що після тимчасового захоплення Мелітополя російськими окупантами депутатка від Політичної партії «ОПОЗИЦІЙНИЙ БЛОК» ОСОБА_4 закликала мешканців співпрацювати з ними.

Так, у зверненні (режим доступу: ІНФОРМАЦІЯ_3/) депутатка закликала мешканців міста «не дестабілізувати ситуацію» і не брати участь в «екстремістських діях» - протестах проти окупантів. Вона заявила про необхідність «підлаштувати всі механізми під нову дійсність», сказала, що зараз у місті створюють «комітет народних обранців» і закликала інших депутатів співпрацювати.

Крім того, із загальнодоступних джерел (режим доступу: ІНФОРМАЦІЯ_4) стало відомо, що депутат Херсонської облради VII скликання долучився до організації та проведення масових заходів на тимчасово окупованих територіях м. Херсон на підтримку держави-агресора та її окупаційних військ, закликаючи мешканців до покори та прийняття «руського миру».

Прізвище вказаного депутата не розголошується, очевидно в інтересах слідства, однак безспірною є його партійна приналежність.

Загальновідомою є також інформація, що у місті Каховка на Херсонщині озброєні військові Росії призначили кількох колаборантів «керувати» захопленим населеним пунктом (режим доступу: ІНФОРМАЦІЯ_5/).

Окупанти повідомили, зокрема, що від сьогодні керувати містом буде ОСОБА_5 (екс депутат Херсонської обласної ради від «Опоблоку»).

Позиція Восьмого апеляційного адміністративного суду

Проаналізувавши наведені у позовній заяві доводи та матеріали справи, встановивши обставини справи та дослідивши докази у їх сукупності, Суд дійшов наступних висновків.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до частини другої статті 102 Конституції України Президент України є гарантом державного суверенітету, територіальної цілісності України, додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина.

Частиною третьою статті 106 Конституції України Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану» із змінами, внесеними Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/202 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку із повномасштабним вторгненням Російської Федерації на території України запроваджено воєнний стан.

Згідно з пунктом 3 вказаного Указу Президента у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, зокрема, можуть вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (далі - Закон № 389-VIII).

Водночас, пунктом 9 частини першої статті 8 Закону № 389-VIII встановлено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, порушувати у порядку, визначеному Конституцією та законами України, питання про заборону діяльності політичних партій, громадських об`єднань, якщо вона спрямована на ліквідацію незалежності України, зміну конституційного ладу насильницьким шляхом, порушення суверенітету і територіальної цілісності держави, підрив її безпеки, незаконне захоплення державної влади, пропаганду війни, насильства, на розпалювання міжетнічної, расової, релігійної ворожнечі, посягання на права і свободи людини, здоров`я населення.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про політичні партії в Україні» (далі також - Закон №2365-ІІІ) політична партія - це зареєстроване згідно з законом добровільне об`єднання громадян - прихильників певної загальнонаціональної програми суспільного розвитку, що має своєю метою сприяння формуванню і вираженню політичної волі громадян, бере участь у виборах та інших політичних заходах.

Згідно зі статтею 3 Закону №2365-ІІІ політичні партії провадять свою діяльність відповідно до Конституції України, цього Закону, а також інших законів України та згідно із партійним статутом, прийнятим у визначеному цим Законом порядку.

Обмеження щодо утворення і діяльності політичних партій визначені статтею 5 Закону №2365-ІІІ, згідно з якою утворення і діяльність політичних партій забороняється, якщо їх програмні цілі або дії спрямовані на:

1) ліквідацію незалежності України;

2) зміну конституційного ладу насильницьким шляхом;

3) порушення суверенітету і територіальної цілісності України;

4) підрив безпеки держави;

5) незаконне захоплення державної влади;

6) пропаганду війни, насильства, розпалювання міжетнічної, расової чи релігійної ворожнечі;

7) посягання на права і свободи людини;

8) посягання на здоров`я населення;

9) пропаганду комуністичного та/або націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів та їх символіки;

10) виправдування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії проти України, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації та/або Республіки Білорусь проти України як внутрішнього конфлікту, громадянського конфлікту, громадянської війни, заперечення тимчасової окупації частини території України;

11) глорифікацію, виправдання дій та/або бездіяльності осіб, які здійснювали або здійснюють збройну агресію проти України, представників збройних формувань Російської Федерації, незаконних збройних формувань, банд, найманців, створених та/або підпорядкованих, та/або керованих, та/або фінансованих Російською Федерацією, а також представників окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи та інші структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та представників підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України, у тому числі шляхом їх визначення як «повстанці», «ополченці», «ввічливі люди» тощо.

Згідно зі статтею 21 Закону №2365-ІІІ у разі виявлення порушення вимог щодо створення і діяльності політичних партій, встановлених Конституцією України, цим Законом та іншими законами України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань, невідкладно звертається до суду з адміністративним позовом про заборону політичної партії, у тому числі в разі виявлення фактів вчинення політичною партією дій, спрямованих на:

- ліквідацію незалежності України, зміну конституційного ладу насильницьким шляхом, порушення суверенітету і територіальної цілісності держави, підрив її безпеки, незаконне захоплення державної влади, пропаганду війни, насильства, на розпалювання міжетнічної, расової, релігійної ворожнечі, посягання на права і свободи людини, здоров`я населення;

- порушення рівноправності громадян залежно від їх раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками;

- поширення відомостей, що містять виправдування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України.

Крім того, відповідно до пунктів 3-5 Керівних принципів заборон і розпуску політичних партій, прийнятих Венеціанською комісією 10-11 грудня 1999, заборона або насильницький розпуск політичних партій може бути виправданий тільки в тому випадку, якщо ці партії проповідують насильство чи повалення демократичного конституційного ладу, тим самим підриваючи права і свободи, які гарантуються Конституцією.

Згідно з пунктом 10 Пояснювального меморандуму до Керівних принципів заборони політичних партій і аналогічних заходів заборона або розпуск політичних партій можуть здійснюватися тоді, коли є конкретні докази, що партія займається діяльністю, яка несе загрозу демократії та основоположним свободам.

Указом Президента України від 19.03.2022 № 153/2022 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18.03.2022 «Щодо призупинення діяльності окремих політичних партій».

Вказане рішення прийняте в умовах прямої військової агресії з боку Російської Федерації, з урахуванням антиукраїнської політичної та організаційної діяльності, пропаганду війни, публічні заяви та заклики до зміни конституційного ладу насильницьким шляхом, реальні загрози порушення суверенітету і територіальної цілісності держави, підриву її безпеки, а також дії, спрямовані на незаконне захоплення державної влади, демонстрацію проявів колабораціонізму, насильства, зважаючи на програмні та статутні цілі, що містять антиукраїнську позицію, поширення відомостей про виправдування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України окремими політичними партіями.

Так, пунктом 2 вказаного рішення Міністерству юстиції доручено вжити в установленому порядку вичерпних заходів щодо заборони діяльності політичних партій, зазначених у пункті 1 цього рішення, зокрема Політичної партії «ОПОЗИЦІЙНИЙ БЛОК».

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 289-3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) право звернутися з адміністративним позовом про заборону політичної партії має центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань.

Підпунктом 83-15 пункту 4 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 228 (далі - Положення), встановлено, що Міністерство юстиції України, зокрема, вживає визначених законом заходів у разі порушення політичними партіями Конституції та законів України, звертається до суду з поданням про анулювання реєстраційного свідоцтва політичної партії або про заборону політичної партії.

Відповідно до частини четвертої статті 21 Закону №2365-ІІІ у разі заборони судом політичної партії майно, кошти та інші активи політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень переходять у власність держави, про що зазначається у рішенні суду. Перехід такого майна, коштів та інших активів у власність держави забезпечує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України».

Подібне передбачено пунктом 8-1 частини другої статті 245 КАС України яким встановлено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про заборону політичної партії та передачу майна, коштів та інших активів політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави.

Підставою для застосування до політичних партій заходів адміністративного впливу є в установленому порядку задокументовані факти її (партії) діяльності, що направлені на зміну конституційного ладу насильницьким шляхом, порушення суверенітету і територіальної цілісності держави, підрив її безпеки, незаконне захоплення державної влади, пропаганду війни, насильства, на розпалювання міжетнічної, расової, релігійної ворожнечі, посягання на права і свободи людини, здоров`я населення, пропаганду комуністичного та/або націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів та їх символіки.

Виявлення порушень Конституції та законів України у діяльності політичних партій здійснюється відповідними правоохоронними органами.

На адресу Міністерства юстиції України надійшов лист Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України від 26.03.2022 № 5/1-229 «Щодо призупинення діяльності політичних партій» із повідомленням про виявлення фактів антиукраїнської діяльності, зокрема, Політичної партії «ОПОЗИЦІЙНИЙ БЛОК» (а.с.100-111, 107).

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всі докази, розміщені на веб-сайтах (ІНФОРМАЦІЯ_2); (ІНФОРМАЦІЯ_6); (ІНФОРМАЦІЯ_1); (ІНФОРМАЦІЯ_3/); (ІНФОРМАЦІЯ_4); (ІНФОРМАЦІЯ_5/), Суд ухвалив визнати загальновідомими та такі були досліджені і перевірені Судом, є належними і допустимими.

Відповідно до частини 3 статті 78 КАС України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Загальновідомими є обставини, які відомі широкому колу осіб, в тому числі і складу суду. Вони не потребують доказування тому, що об`єктивність їх існування очевидна.

Аналізуючи програму Партії (а.с.113-117), у якій, зокрема, зазначено про такі пріоритети та напрямки роботи як надання російській мові статусу офіційної, скасування дискримінаційних законів про мову та про декомунізацію, ухвалення на референдумі та закріплення в Конституції України статусу України як позаблокової, нейтральної держави, Суд вбачає їх невідповідність Конституції України та законодавству.

Зокрема, частиною першою статті 10 Конституції України визначено державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова.

Офіційне тлумачення частини першої статті 10 наведено в рішенні Конституційного Суду України за №10-рп/99 від 14.12.1999, справа № 1-6/99. Положення частини першої статті 10 Конституції України, за яким «державною мовою в Україні є українська мова», треба розуміти так, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

З приводу наміру скасувати дискримінаційні закони, зокрема про декомунізацію, то подібне суперечить вимогам Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нациського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки».

В рішенні Конституційний Суд України за № 9-р/2019 від 16.07.2019, справа № 1-24/2018(1919/17) наголошує, що з`ясувавши легітимність мети ухвалення вказаного вище Закону та здійснивши його всебічний аналіз, суд дійшов висновку, що пропаганда комуністичного режиму та нацистського режиму, публічне використання їхніх символів є намаганням виправдати тоталітаризм та заперечення конституційних принципів і демократичних цінностей, захист яких є обов`язком усіх органів державної влади, а Закон є конституційним.

З приводу позиції Партії щодо позаблокової, нейтральної держави України, то така суперечить Конституції України. Так, в абзаці 5 преамбули Конституції передбачено, зокрема, піклуючись про зміцнення громадянської злагоди на землі України та підтверджуючи європейську ідентичність Українського народу і незворотність європейського та євроатлантичного курсу України, Верховна Рада України від імені Українського народу - громадян України всіх національностей приймає цю Конституцію - Основний Закон України. До повноважень Верховної Ради України належить, зокрема, визначення засад внутрішньої і зовнішньої політики, реалізації стратегічного курсу держави на набуття повноправного членства України в Європейському Союзі та в Організації Північноатлантичного договору (п.5 ч.1 ст.85). Президент України є гарантом реалізації стратегічного курсу держави на набуття повноправного членства України в Європейському Союзі та в Організації Північноатлантичного договору (ч.3 ст.102). Кабінет Міністрів України забезпечує реалізацію стратегічного курсу держави на набуття повноправного членства України в Європейському Союзі та в Організації Північноатлантичного договору (п.1-1 ст. 116).

На реалізацію Програми партії ряд нижченаведених осіб - членів Політичної партії «ОПОЗИЦІЙНИЙ БЛОК» вчинили та проголосили наступне.

ОСОБА_6 як член Політради, Політвиконкому (а.с.57, 66) та Голова фракції «ОПОЗИЦІЙНОГО БЛОКУ» у Верховній Раді України (а.с.122-123) заявляв у 2019, що на Донбасі громадянський конфлікт.

Разом з тим, постановою Верховної Ради України «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБОЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором» від 27.01.2015 № 129-VIII Верховна Рада України визнала Російську Федерацію державою-агресором. Підстава - збройна агресія та окупація частини території України, зокрема АР Крим та частини Луганської і Донецької областей.

В подальшому, 21.02.2022, президент країни-агресора ОСОБА_3 підписав укази про визнання незалежності та суверенітету створених Росією маріонеткових терористичних псевдоугруповань «Л/ДНР», а згідно із текстом указів, Росія офіційно направила свої війська на окуповану територію України 24.02.2022.

Із відкритих джерел, витяги яких маються в матеріалах справи, відомо, що після тимчасового захоплення Мелітополя російськими окупантами депутатка від Політичної партії «ОПОЗИЦІЙНИЙ БЛОК» ОСОБА_4 закликала мешканців співпрацювати з ними. Остання закликала мешканців міста «не дестабілізувати ситуацію» і не брати участь в «екстремістських діях» - протестах проти окупантів. Вона заявила про необхідність «підлаштувати всі механізми під нову дійсність», сказала, що зараз у місті створюють «комітет народних обранців» і закликала інших депутатів співпрацювати (а.с.124-125).

Також, депутат Херсонської облради VII скликання долучився до організації та проведення масових заходів на тимчасово окупованих територіях м. Херсон на підтримку держави-агресора та її окупаційних військ, закликаючи мешканців до покори та прийняття «руського миру». Прізвище вказаного депутата не розголошується, однак, безспірною є його партійна приналежність (а.с.126-127).

У місті Каховка на Херсонщині озброєні військові Росії призначили кількох колаборантів «керувати» захопленим населеним пунктом (а.с.127-128). Окупанти повідомили, зокрема, що від сьогодні керувати містом буде ОСОБА_5 (ексдепутат Херсонської обласної ради від «ОпоБлоку»).

Україна є стороною як Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («Конвенція» - надалі), яка була ратифікована у 1997 році, так і інших основних міжнародних договорів з прав людини. Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) передбачає, зокрема, що «Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини визначив умови, дотримання яких (згідно з Конвенцією) надає захист політичним партіям:

«…захист політичним партіям надається їм за дотримання двох умов: 1) засоби, що використовуються партіями з метою зміни законодавства чи конституційного ладу, є законними і демократичними з усіх точок зору і 2) пропоновані зміни мають узгоджуватися із фундаментальними демократичними принципами.

Отже, політичні партії, лідери та члени яких закликають до застосування насильства чи вимагають змін, котрі насправді не сумісні з однією чи декількома засадами демократії або мають на меті знищити демократію чи обмежити права інших, не можуть посилатися на ст. 11 Конвенції як засіб захисту права на свободу об`єднання».

Однією із правомірних підстав для заборони політичної партії, на думку ЄСПЛ, є те, що остання здійснює діяльність або просуває цілі, несумісні з фундаментальними демократичним принципами (справу Refah Partisi (The Welfare Party) and Others v. Turkey, 2003). Таким чином, концепція демократії, що здатна сама себе захистити полягає в тому, що демократія толерантна до усіх політичних ідей, окрім однієї - коли демократія має бути скасована. Одним із підтверджень імплементації концепції у практику ЄСПЛ є позиція Суду у відомій справі «Зданока проти Латвії»:

«…для того, щоб забезпечити стабільність і ефективність демократичного ладу, держава може вживати конкретні заходи для його захисту… Європейський суд визнав правомірність думки «демократії, яка здатна сама себе захистити» [у справі Vogt v. Germany (1995)]… Європейський суд також заявив, що плюралізм і демократія ґрунтуються на компромісі, що вимагає деяких поступок з боку громадян, які мають у деяких випадках сприймати обмеження деяких наявних у них свобод для того, щоб забезпечити більшу стабільність країни в цілому… Завдання в цьому випадку полягає в тому, щоб існувала точна рівновага між вимогами захисту демократичного суспільства з одного боку і вимогами охорони особистих прав з іншого…».

ЄСПЛ під час розгляду справ щодо заборони політичних партій також здійснює сукупну оцінку, яка полягає у визначенні того, чи була об`єктивна соціальна потреба захисту демократичного суспільства та чи було втручання у свободу об`єднань пропорційним. Наприклад, сукупна оцінка у справі «Refah Partisi (The Welfare Party) and Others v. Turkey» зводилась до такого:

«(1) чи існували достатні докази ризику для демократії, чи свідчили ці докази про невідворотність (велику ймовірність) такої загрози; (2) чи належні виступи та дії керівників і членів партії до партії в цілому; (3) чи такі виступи та дії від імені партії формують цілісну картину розбудови політики (моделі суспільства), несумісної з концепцією демократичного суспільства».

ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що заборона політичних партій є найрадикальнішим заходом з-поміж інших, не може вважатися правомірною, наприклад, коли підставою заборони виступають виключно формальні або процедурні підстави. Цим міркуванням повністю відповідає позиція Венеціанської комісії, яка зазначає, що заборона чи розпуск політичної партії у демократичному суспільстві є винятковим заходом. Якщо належні державні органи приймають рішення звернутися до суду з позовом щодо заборони політичної партії, вони повинні мати достатні докази існування реальної загрози конституційному ладу чи основним правам і свободам громадян.

Жодна політична партія не повинна нести відповідальність за поведінку її членів. Будь-який обмежувальний захід, вжитий щодо політичної партії на підставі поведінки її членів, повинен бути підтверджений доказами, що відповідна особа діяла за підтримки цієї партії або, що така поведінка була наслідком партійної програми чи політичних цілей. Якщо такий взаємозв`язок відсутній або не може бути встановлений, уся відповідальність повинна покладатися цілком лише на членів партії.

З огляду на викладене, ураховуючи пряму військову агресію з боку Російської

Федерації, зважаючи на антиукраїнську політичну та організаційну діяльність, пропаганду

війни, реальні загрози порушення суверенітету і територіальної цілісності держави, підриву

її безпеки, а також дії, спрямовані на незаконне захоплення державної влади, демонстрацію

проявів колабораціонізму, насильства, зважаючи на програмні та статутні цілі, що містять

антиукраїнську позицію, поширення відомостей про виправдування, визнання

правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, діяльність

відповідача має бути заборонена.

На думку Суду, в матеріалах справи є достатні докази, аналіз яких проведено вище, існування реальної загрози зі сторони Політичної партії «ОПОЗИЦІЙНИЙ БЛОК» конституційному ладу та основним правам і свободам громадян України, позаяк поведінка і заклики її членів не викликали осуду зі сторони керівництва партії, а навпаки - мала місце мовчазна згода. Всупереч вимог Статуту Партії, не вживались заходи впливу до вказаних раніше членів партії, коли згідно цього ж Статуту, члени партії зобов`язані дотримуватись його вимог, Програми та інших внутрішніх документів Партії.

Відтак, формується висновок, що виступи і дії членів Партії відносяться до Партії в цілому і формують цілісну картину розбудови політики, несумісної з концепцією демократичного суспільства.

Також Суд акцентує увагу, що при вирішенні спірних відносин береться до уваги військовий стан у державі Україна та пряма військова агресія з боку Росії, тому в забороні діяльності вказаної Партії була об`єктивна соціальна потреба з метою захисту демократичного суспільства та захисту прав і свобод громадян. Вказане обмеження наявних у Партії свобод, націлене на забезпечення більшої стабільності країни в цілому, тому, на думку Суду, застосований крайній захід впливу щодо Партії є виправданим.

Заборона діяльності Партії в умовах воєнного стану має на меті завадити зусиллям, спрямованим на розкол українського суспільства та підштовхування до співпраці з ворогом. Це рішення унеможливить дії тих політиків-колабораціоністів, які протягом всієї своєї діяльності сповідують проросійську позицію і поділяють фашистську ідеологію «русского мира».

Важливо звернути увагу на те, що встановлені судом факти з досліджених правовідносин щодо порушень, вчинених членами Партії та Політичною партією «ОПОЗИЦІЙНИЙ БЛОК» в цілому, виникли ще до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони політичних партій» - 18 травня 2022 року та продовжують існувати на час постановлення рішення.

Пунктом 8-1 частини другої статті 245 КАС України встановлено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про заборону політичної партії та передачу майна, коштів та інших активів політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 21 Закону №2365-ІІІ у разі якщо в рішенні суду про заборону діяльності політичної партії не призначена комісія з припинення (ліквідаційна комісія) політичної партії, її структурних утворень, які мають статус юридичної особи, в рішенні про припинення політичної партії, її структурних утворень визначається як голова комісії з припинення (ліквідаційної комісії) політичної партії, її структурних утворень керівник органу управління або особа, яка згідно з відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, якщо інше не встановлено рішенням суду.

У разі заборони судом політичної партії майно, кошти та інші активи політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень переходять у власність держави, про що зазначається у рішенні суду. Перехід такого майна, коштів та інших активів у власність держави забезпечує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Беручи до уваги наведене та приймаючи рішення про заборону діяльності Політичної партії «ОПОЗИЦІЙНИЙ БЛОК», підлягає до задоволення також як похідна вимога передача майна, коштів та інших активів даної Партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави, позаяк, подібне прямо передбачено законодавчими нормами.

З приводу вимоги призначити комісію з припинення (ліквідаційної комісії) вказаної Партії, її структурних утворень, які мають статус юридичної особи, то ст. 21 Закону №2365-ІІІ передбачає таке право суду. Однак, стороною позивача не наведено кандидатур в члени та на голову вказаної комісії, а також неможливо встановити таких і з наявних матеріалів справи.

При вирішенні даної позовної вимоги важливим є незмінність керівництва Партії як до прийняття рішення, так і до набрання ним законної сили, що не гарантується, тому в задоволенні такої слід відмовити.

Разом з тим, законодавством передбачено, що якщо в рішенні суду про заборону діяльності політичної партії не призначено комісію з припинення (ліквідаційна комісія) політичної партії, її структурних утворень, які мають статус юридичної особи, то в рішенні про припинення політичної партії, її структурних утворень, яке приймається після заборони її діяльності, визначається як голова комісії з припинення (ліквідаційної комісії) політичної партії, її структурних утворень керівник органу управління або особа, яка згідно з відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, якщо інше не встановлено рішенням суду.

Подібного висновку прийшов ВС в постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 640/2886/20.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку про вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному аспектах з урахуванням заявлених вимог, та визначеного у зв`язку з цим предметом доказування.

Чинним законодавством України не встановлений обов`язковий досудовий порядок

урегулювання спорів, що витікають з правовідносин, які становлять предмет даного позову.

Крім того, згідно висновку викладеного в рішенні Конституційного Суду України

від 09.07.2002 №15-пр/2002 у справі №1-2/2002 (про досудове врегулювання спорів):

обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору,

є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його

використовує.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 22 КАС України апеляційному

адміністративному суду в апеляційному окрузі, що включає місто Київ, як суду першої

інстанції підсудні адміністративні справи про заборону політичної партії, передбачені

статтею 289-3 цього Кодексу.

Водночас пунктом 4 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України встановлено,

що в умовах воєнного стану адміністративні справи про заборону політичної партії

відповідно до статті 289-3 цього Кодексу як суду першої інстанції підсудні апеляційному

адміністративному суду в апеляційному окрузі, що включає місто Львів.

Судові витрати

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 19 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір не справляється, зокрема, за подання позовної заяви у справах про заборону політичної партії.

Згідно із частиною 8 статті 289-3 КАС України за подання до адміністративного суду, зокрема, позовних заяв у справах, визначених цією статтею, судовий збір не сплачується.

Суду не надано доказів понесення стороною позивача витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак питання про повернення таких не є актуальним.

Керуючись статями 139, 241- 246, 255, 289-3, 295 пунктом 4 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, Восьмий апеляційний адміністративний суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Заборонити діяльність Політичної партії «ОПОЗИЦІЙНИЙ БЛОК» (, адреса : вул. Волоська, 6/14, м. Київ, 04070).

Передати майно, кошти та інші активи Політичної партії «ОПОЗИЦІЙНИЙ БЛОК», її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду може бути подана до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня його оприлюднення на офіційних веб-сайтах Міністерства юстиції України і Верховної Ради України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повний текст складено 09.06.2022 року.