Справа № 580/557/22
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2022-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року справа № 580/557/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А. В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, в якій просить:

- визнати протиправним рішення відповідача, оформлене протоколом №41 від 30.12.2021, про відмову позивачу у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни;

- зобов`язати відповідача винести рішення про надання позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до частини 2 пункту 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач перебував на військовій службі в ГУ НП в Черкаській області на посаді старшого інспектора 3-го відділу з проведення спеціальних операцій (штурмового) управління «КОРД» ГУНП. 24.02.2021 звільнений з посади за станом здоров`я. 16.03.2021 проведений медичний огляд, складений акт огляду медико-соціальної експертної комісії та видана виписка до акту МСЕК серії 12 ААБ № 777664, згідно з якою позивачу призначена II група інвалідності, причина інвалідності травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків. Згідно з довідкою Обласної МСЕК про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА № 044870 позивачу визначена втрата працездатності в розмірі 80 відсотків. Згідно свідоцтва про хворобу № 22 від 15.02.2021 медична (військово-лікарська) комісія Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області» встановлено діагноз, згідно якого позивач був звільнений із служби у зв`язку з набутою травмою, пов`язаною із виконанням службових обов`язків, акт Н-1 № 8 від 26.12.2011. Згідно постанови М (ВЛ) К позивач непридатний до служби. 16.06.2021 позивачу видано пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 з визначенням виду пенсії - по інвалідності 2 група, інвалідність внаслідок війни. Згідно з довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України №1/14-63 дов від 16.07.2021 позивач брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей.

27.08.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни у відповідності до вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22.10.1993 (далі Закон № 3551-XII).

29.07.2021 відповідач на комісії Департаменту соціальної політики ЧМР з питань встановлення громадянам пільгових статусів розглянув заяву позивача та відмовив у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі ч. 1 та п. 10 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-XII.

Не погодившись із вказаним рішенням позивач звернувся до суду. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у справі від 17.11.2021 у справі № 580/7005/21 зобов`язано Департамент соціальної політики Черкаської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.07.2021 про надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-XII та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні суду.

30.12.2021 відповідач на комісії Департаменту соціальної політики ЧМР з питань встановлення громадянам пільгових статусів на виконання рішення суду повторно розглянув заяву позивача та відмовив у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі частини 1 та пункту 10 частини 2 статті 7 Закону № 3551-XII.

Вважаючи відмову відповідача у наданні позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни протиправною, звернувся до суду з даний позовом.

Відповідач проти позову заперечив. 18.02.2022 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що суб`єктом пункту 2 частини 2 статті 7 Закону № 3551-XII є особи начальницького і рядового складу органів: Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу PCP, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (зі змінами) до рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством.

Тому, стверджує відповідач, відсутні правові підстави для встановлення поліцейським (колишнім поліцейським) статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 2 частини 2 статті 7 Закону № 3551-XII.

Ухвалою суду від 31.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, дослідивши подані письмові докази, врахувавши положення ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, суд встановив таке.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та в Головному управлінні Національної поліції України в Черкаській області на посаді старшого інспектора 3-го відділу з проведення спеціальних операцій (штурмового) управління «КОРД», звільнений 24.02.2021 за станом здоров`я на підставі п. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно свідоцтва про хворобу № 22 від 15.02.2021 медична (військово-лікарська) комісія Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області» здійснила медичний огляд ОСОБА_1 та встановила діагноз, згідно якого позивач був звільнений зі служби у зв`язку з набутою травмою, пов`язаною із виконанням службових обов`язків, акт Н-1 №8 від 26.12.2011 року, травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серії 12 ААБ № 777664 позивачу 15.03.2021 встановлено ІІ групу інвалідності, причина інвалідності травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків.

27.07.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-XII.

За наслідками розгляду заяви позивача із доданими документами, на засіданні комісії Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради з питань встановлення громадянам пільгових статусів, відмовлено позивачу в наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується витягом з протоколу від 29.07.2021 № 24.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі № 580/7005/12 визнано протиправним та скасовано протокол засідання комісії Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради з питань встановлення громадянам пільгових статусів від 29.07.2021 № 24 в частині відмови ОСОБА_1 в наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни. Зобов`язано Департамент соціальної політики Черкаської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.07.2021 (вх. №Ш-365/28-5/01-11 від 27.07.2021) про надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні суду.

Відповідно до витягу з протоколу № 41 засідання комісії департаменту соціальної політики Черкаської міської ради з питань встановлення громадянам пільгових статусів від 30.12.2021 комісія повторно розглянула заяву ОСОБА_1 та відмовила йому в надані статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-XII, посилаючись на те, що відповідно до роз`яснень, наданих листом Міністерства у справах ветеран:і України № 4713/02/09,4-21 від 11.05.2021, Національною поліцією України питань належності поліцейських (колишніх поліцейських) до осіб рядового начальницького складу МВС та приналежності Національної поліції до військові: формувань було зазначено, що законодавством не передбачено застосування до осіб, які проходять службу у поліції, узагальнюючого поняття - особи рядового та начальницького складу, а Національна поліція, як центральний орган виконавче, влади не належить до військових формувань. Тому відсутні підстави для встановлення поліцейським (колишнім поліцейським) статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідні до п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону.

Вважаючи відмову в надані позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-XII протиправною, він звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Законом № 3551-XII.

Відповідно до ст. 1 Закону №3551-XII Закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом:

створення належних умов для підтримання здоров`я та активного довголіття;

організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів;

виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни;

надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.

Згідно статті 4 Закону № 3551-XIІ ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок вій-ни, учасники війни.

Позивач вважає, що є ветераном війни як особа з інвалідністю внаслідок війни.

Перелік категорій осіб, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни, визначений статтею 7 Закону № 3551-XII.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 3551-XIІ до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Пунктом 2 частини 2 статті 7 Закону № 3551-XII передбачено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з інвалідністю з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Судом встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ та у Головному управлінні Національної поліції України в Черкаській області на посаді старшого інспектора 3-го відділу з проведення спеціальних операцій (штурмового) управління «КОРД» і 24.02.2021 був звільнений з посади за станом здоров`я на підставі ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Отже визначення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни особам з числа осіб начальницького і рядового складу Міністерства внутрішніх справ здійснюється у відповідності з пунктом 2 частини другої статті 7 Закону № 3551-XII.

Верховний Суд України у постановах від 20.01.2015 у справі №21-528а14 та від 06.11.2013 у справі №21-377а13 дійшов висновку про те, що не може вважатися інвалідом війни особа, інвалідність якої не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби в контексті статті 7 Закону №3551-XII, а одержана внаслідок виконання службових обов`язків.

При цьому, суд зазначає, що віднесення особи до особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до статті 7 Закону №3551-XII безпосередньо пов`язано з визначенням самого поняття "ветеран війни", яке міститься у статті 4 цього Закону.

Також Верховний Суд у постанові від 02.04.2021 у справі № 0540/9350/18) зробив висновок, що визначальною ознакою категорії осіб, які відносяться до «осіб з інвалідністю внаслідок війни», є те, що такі особи безпосередньо брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав (п. 35 постанови).

При цьому суд касаційної інстанції акцентував увагу на те, що отримання ушкодження здоров`я під час проходження військової служби (пов`язаного з проходженням служби) та подальше встановлення інвалідності внаслідок такого ушкодження не є достатньою підставою для надання статусу «особи з інвалідністю внаслідок війни». Визначальним є те, що таке ушкодження повинно бути пов`язане із безпосередньою участю у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

Отже згідно пункту 2 частини 2 статті 7 Закону № 3551-XII для визначення права на встановлення статусу особа з інвалідністю внаслідок війни підлягають встановленню такі юридичні факти:

1. особа, яка претендує на встановлення такого статусу, є особою з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань;

2. такій особі встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами;

3. поранення, контузія, каліцтво або захворювання одержані під час безпосередньої участі у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

Порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни визначається Положен-ням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни, затвердженим поста-новою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302 (далі Порядок №302).

Пунктом 2 Порядку №302 передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі котрого надаються відпо-відні пільги і компенсації.

Згідно з пунктом 7 Порядку №302 «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім`ї загиблого» видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації громадянина.

Відповідно до пункту 10 Порядку №302 «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та при-чину інвалідності.

Судом встановлено, що згідно виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серії 12 ААБ №777664 позивачу 15.03.2021 встановлено ІІ групу інвалідності, причина інвалідності травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертни-ми комісіями визначено Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженого пос-тановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 (далі Положення №1317).

Пунктом 26 Положення №1317 передбачено, що особі, що визнана інвалідом, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється І, ІІ чи ІІІ група інвалідності. І група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я інваліда та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.

Причинами інвалідності є, зокрема:

- поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержані під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язані з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, що визнані такими згідно із законодавством, в районі воєнних дій на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час;

- пов`язані з виконанням службових обов`язків, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із засто-суванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Отже, чинним законодавством регламентовано перелік причин інвалідності, які можуть бути зазначені у довідці МСЕК.

Водночас визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у поліцейських, що проходять службу, звільняються зі служби та звільнились зі служби, військовослужбовців НГУ, колишніх військовослужбовців, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - колишні особи рядового й начальницького складу) проводиться медичними (військово-лікарськими) комісіями МВС відповідно до Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 03.04.2017 № 285 (далі Положення № 285).

Положенням № 285 регламентовано вичерпний перелік формулювань, що можуть бути зазначені медичною (військово-лікарською) комісією МВС.

Так, відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 9 Положення № 285 постанови ВЛК про причинний зв`язок поранень (контузій, травм, каліцтв) та захворювань поліцейських, колишніх осіб рядового і начальницького складу приймаються з такими формулюваннями:

1) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, отримане під час виконання службових обов`язків у період участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, із захисту незалежності, суверенітету і територіальної цілісності України» - якщо поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане за зазначених обставин;

2) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням службових обов`язків» - якщо поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане під час виконання службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції;

Згідно пункту 20 Положення №285 причину інвалідності звільнених зі служби осіб установлюють медико-соціальні експертні комісії (далі - МСЕК), відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи» та з урахуванням висновку ВЛК про причинний зв`язок їх захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв).

З системного аналізу наведених положень слідує, що за умови якщо захворювання пов`язане із захистом Батьківщини (що є необхідним для отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни), формулювання про причинний зв`язок ушкодження здоров`я із захистом Батьківщини повинно міститися у прийнятій Комісією постанові.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про хворобу від 15.02.2021 №22 медична (військово-лікарська) комісія Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області» здійснила медичний огляд ОСОБА_1 та встановила, що травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Вищезазначене свідчить, що інвалідність позивача спричинена травмою, яка одержана позивачем під час виконання службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції, тобто не пов`язана з участю у бойових діях та захисті Батьківщини в розумінні ст. 4 та 7 Закону № 3551.

Вказана обставина не заперечується позивачем, який у позовній заяві зазначив, що згідно свідоцтва про хворобу №22 від 15.02.2021 травма пов`язана з виконанням службових обов`язків, акт Н-1 №8 від 26.12.2011.

Отже позивачем не надано, а судом не встановлено достатніх належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 одержав травму під час виконання службових обов`язків під час захисту Батьківщини чи участі в бойових діях на території інших держав.

Водночас усі досліджені судом докази підтверджують лише те, що інвалідність позивача встановлена внаслідок травми, пов`язаної з виконанням ним службових обов`язків, що не є достатньою умовою для надання йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Відтак, відповідач відмовив позивачу у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни на законних підставах.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Головуючий Алла РУДЕНКО