Справа № 522/8599/17
Суддя: Чернявська Л. М.
Дата ухвалення: 2022-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/8599/17
Провадження № 2-а/522/17/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Чернявської Л.М.

За участі секретаря судового засідання Тофан Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до слідчого СУ ГУНП в Одеській області Омельченка Захара Вікторовича про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась 12.05.2017 року до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до слідчого СУ ГУНП в Одеській області Омельченка Захара Вікторовича, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо: відмови надати відповідь на письмове звернення ОСОБА_1 від 28.11.2016 року; навмисного незаконного затримання 24.11.2016 року належного ОСОБА_1 автомобіля ВАЗ 2108 на строк більше трьох днів та відмову повернути автомобіль; навмисної відмови відповідача повернути ОСОБА_1 її автомобіль ВАЗ 2108 після спливу триденного строку, передбаченого для його зберігання на спеціальному майданчику №1, а також просить зобов`язати відповідача надати письмову відповідь на звернення ОСОБА_1 від 28.11.2016 року.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що 24.11.2016 року о 19:00 годині в м. Одесі по вул. Посмітного 10/12 за участю водія автомобіля ВАЗ 2108 ОСОБА_1 сталося ДТП. Оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди здійснював слідчий СУ Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_2 , який прибув на виклик та евакуював вказаний автомобіль на спецмайданчик, де останній знаходився більше трьох днів. Крім того, слідчий Омельченко З.В. не надав відповідь на письмове звернення позивача від 28.11.2016 року стосовно затримання її автомобіля.

Провадження по справі відкрито ухвалою судді Нікітіної С.Й. від 12 червня 2017 року.

21.09.2017 року внаслідок повторного автоматизованого розподілу справи, вона надійшла в провадження судді Загороднюка В.І. та прийнята в провадження ухвалою від 29.09.2017 року.

04.02.2019 року внаслідок повторного автоматизованого розподілу справи, вона надійшла в провадження судді Чернявської Л.М. та прийнята в загальне провадження зі стадії судового розгляду ухвалою від 07.02.2019 року.

13.05.2019 року у зв`язку з неявкою сторін, розгляд справи відкладено на 26.06.2019 року.

26.06.2019 року у зв`язку з неявкою сторін, розгляд справи відкладено на 15.08.2019 року.

15.08.2019 року у зв`язку з неявкою сторін, розгляд справи відкладено на 15.11.2019 року.

15.11.2019 року у зв`язку з неявкою сторін, розгляд справи відкладено на 17.12.2019 року.

17.12.2019 року з метою надання належного клопотання позивачем, оголошено перерву 27.12.2019 року.

27.12.2019 року судом задоволено клопотання позивача та витребувано із СВ ГУНП в Одеській області (м.Одеса, пр.Шевченка, 8г) та Одеської місцевої прокуратури № 3 в м.Одеса (м.Одеса, вул.Черняховського, 6) відомості із кримінального провадження № 0008947 щодо законності вилучення та евакуації автомобіля за участю автомобіля ВАЗ-2108 під керуванням ОСОБА_1 . Залучено до участі у справі представника позивача по довіреності Акуляна Л.Г., розгляд справи відкладено на 26.03.2020 року.

27.01.2020 року до суду від Одеської місцевої прокуратури № 3 в м.Одеса надійшли наявні витребувані матеріали.

В подальшому, враховуючи статус інвалідності позивача, її захворювання та лікування, впровадження в державі карантинних заходів та оголошення воєнного стану, розгляд справи неодноразово переносився за клопотанням позивача та його представника, зокрема:

26.03.2020 року за клопотанням позивача розгляд справи відкладено на 25.05.2020 року.

25.05.2020 року за клопотанням позивача розгляд справи відкладено на 27.07.2020 року.

27.07.2020 року за клопотанням позивача розгляд справи відкладено на 18.11.2020 року.

18.11.2020 року за клопотанням позивача розгляд справи відкладено на 23.02.2021 року.

23.02.2021 року за клопотанням позивача розгляд справи відкладено на 25.03.2021 року.

25.03.2021 року за клопотанням позивача розгляд справи відкладено на 03.06.2021 року.

03.06.2021 року у зв`язку з неявкою сторін, розгляд справи відкладено на 29.07.2021 року.

29.07.2021 року за клопотанням позивача розгляд справи відкладено на 28.10.2021 року.

28.10.2021 року у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, розгляд справи відкладено на 24.11.2021 року.

24.11.2021 року у зв`язку з неявкою сторін, розгляд справи відкладено на 24.12.2021 року.

24.12.2021 року за клопотанням позивача розгляд справи відкладено на 22.02.2022 року.

22.02.2022 року за клопотанням позивача розгляд справи відкладено на 29.03.2022 року.

29.03.2022 року за клопотанням позивача розгляд справи відкладено на 08.06.2022 року.

В судове засідання 08.06.2022 року сторони не з`явилися, викликані належним чином. Від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справу у зв`язку із захворюванням та оголошенням воєнного стану.

Суд вбачає, що підсудність цієї справи місцевому загальному суду віднесена ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2017 року у зв`язку з тим, що даний спір виник стосовно оскарження дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Дана категорія справ, в силу вимог параграфу другого Глави 11 КАС України та ст. 286 КАС України, відноситься до категорії термінових справ, для розгляду яких передбачені стислі строки.

Відповідно до п.1 ч.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Своєчасність вирішення судом спорі пов`язана з «розумним строком» розгляду справ, тобто найкоротшим строком розгляду і вирішення адміністративної справи, достатнім для надання своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту порушених прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах (Постанова Верховного Суду від 01 лютого 2022 року у справі № 160/12705/19).

З метою дотримання зазначених вимог закону, суд наголошує, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки (ч.2 ст.44 КАС України), зокрема, обов`язком з`являтися в судові засідання, з метою забезпечення чого існує інститут представництва (ст. 55 КАС України), в зв`язку з чим, сторона в адміністративній справі може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відтак, враховуючи наявність у позивача ОСОБА_1 представника по довіреності (а.с. 74), суд вважає клопотання позивача про відкладення судового засідання у зв`язку із її захворюванням, необґрунтованим, оскільки доказів неможливості явки в судове засідання представника суду не надано.

Щодо оголошення воєнного стану, то відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Отже, запровадження воєнного стану не є абсолютною підставою для відкладення розгляду справи, тим більше суду не надано належного обґрунтування того, яким саме чином, наразі воєнний стан унеможливлює явку до суду позивача чи її представника.

В зв`язку з цим, суд закінчує розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявним в матеріалах справи доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Водночас, відповідно до положень ч. 1 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, у тому числі, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).

Відповідно до ч. 3 та 5 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Водночас, за правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.11.2016 року, складеного старшим слідчим СУ ГУНП в Одеській області Омельченко З.В., огляд проводився з 19.10 години по 19.30 годину за адресою м. Одеса, вул. Посмітного 10/12 у присутності водія та власника транспортного засобу, ВАЗ 2108 д/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 стосовно ДТП наїзд на пішохода. По закінченню огляду транспортного засобу автомобіль направлено на штрафний майданчик (спецстоянку). Дані вказаного протоколу засвідчені відповідними підписами водія ОСОБА_1 .

Як вбачається з відповіді Одеської місцевої прокуратури № 3 в м. Одеса від 27.01.2020 року, даний протокол є складовою матеріалів кримінального провадження №0008947.

Позивач посилається на порушення відповідачем п. 9, 10 ч.13 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395.

Так, відповідно до п. 9, про місце зберігання тимчасово затриманого транспортного засобу поліцейський повідомляє водієві під час складання протоколу про адміністративне правопорушення або винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, а в разі його відсутності - до чергової частини територіального органу Національної поліції. Про тимчасове затримання транспортного засобу боржника поліцейський письмово повідомляє державному виконавцю, приватному виконавцю не пізніше наступного робочого дня із дня затримання із зазначенням місця зберігання транспортного засобу.

Відповідно до п. 10, транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більш як на три дні з дати такого затримання.

Однак, як вбачається з вказаного Протоколу від 24.11.2016 року, він складений відповідно до вимог ст. ст. 104, 106, 223, 237 КПК України, тобто в рамках кримінального провадження, а не в рамках процедури оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Так, відповідно до положень ч.5 ст. 104 КПК України, особа яка підписує протокол може перед підписом викласти свої зауваження і доповнення.

Однак, ОСОБА_1 , підписуючи вказаний протокол, ані зауважень, ані доповнень не виклала.

Крім того, дія відповідача, пов`язана з затриманням і направленням автомобіля ОСОБА_1 на штрафний майданчик, пов`язана з тимчасовим вилученням майна, яке, відповідно до вимог ст. 167 КПК України, є фактичним позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно (зокрема, є предметом кримінального правопорушення), можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

При цьому, терміновість позбавлення майна, яка б дорівнювала трьом дням, зазначеними нормами не встановлена.

В зв`язку з цим, суд доходить висновку, що виходячи із вказаних обставин справи та положень законодавства, що регулює спірні правовідносини, в діях відповідача стосовно складення протоколу та затримання автомобіля позивача не вбачається порушень закону, а прийняті рішення відповідають критеріям обґрунтованості та правомірності.

Щодо не розгляду відповідачем заяви ОСОБА_1 від 28.11.2016 року, то суд зазначає наступне.

Статтею 40 Конституції України зазначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про звернення громадян" (далі - Закон) громадяни України відповідно мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

До позову ОСОБА_1 додала заяву на ім`я начальника відділу по розслідуванню дорожньо-транспортних пригод СУ ГУНП в Одеській області, яка датована 28.11.2016 року.

Отже, адресатом даної заяви не є відповідач, а відтак, його обов`язок розглянути дану заяву та надати на неї відповідь не виник.

Крім того, доказом надходження вказаної заяви до адресата, а відтак і доказом виникнення обов`язку розглянути та надати відповідь на заяву, є факт реєстрації відповідної кореспонденції, що свідчить з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 03 грудня 2020 р. у справі № 826/6756/18 щодо застосування вимог закону до подібних правовідносин.

Однак, будь-яких доказів існування такої реєстрації кореспонденції СУ ГУНП в Одеській області чи його посадовою особою суду не надано.

За таких обставин, суд вважає вимоги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо надання відповіді на заяву від 28.11.2016 року та зобов`язання надати таку відповідь, не обгрунтованими та залишає позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 241-246, 250, 286 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до слідчого СУ ГУНП в Одеській області Омельченка Захара Вікторовича про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10.06.2022 року.

Суддя Л.М. Чернявська