Справа № 320/16543/21
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року про відмову у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Калинівської селищної ради Фастівського району Київської області та Дібрівської сільської ради Фастівського району Київської області, за участю третьої особи - ОСОБА_2 , про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив скасувати рішення сорокової сесії Дібрівської сільської ради Фастівського району Київської області (далі - Дібрівська сільська рада) VІІ скликання від 30 вересня 2020 року № 412-40-VII про затвердження проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину України ОСОБА_2 для ведення садівництва площею 0,06 га, що розташована в с. Діброва Васильківського району Київської області (кадастровий № :04:005:0084); про передачу безоплатно у приватну власність земельну ділянку громадянину України ОСОБА_2 для ведення садівництва площею 0,06 га, що розташована в с. Діброва Васильківського району Київської області (кадастровий № :04:005:0084); про звернення громадянину ОСОБА_2 до органу реєстрації для проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,06 га, що розташована в с. Діброва Васильківського району Київської області (кадастровий № :04:005:0084).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року у відкритті провадження у справі за вказаним позовом було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу на розгляд до суду першої інстанції. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Скаржник вказує на те, що предметом оскарження є рішення суб`єкта владних повноважень - органу місцевого самоврядування, прийняте за наслідками реалізації владних управлінських функцій щодо розпорядження земельними ділянками. У зв`язку з цим позивач вважає, що відповідний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від інших учасників справи не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року - без змін, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що рішенням 22 сесії IV скликання Дібрівської сільської ради від 25 грудня 2005 року № 307-22-ІV йому було надано в оренду - у строкове платне володіння і користування земельну ділянку, що перебуває у державній власності, площею 0,06 га, розташовану на території Дібрівської сільської ради Васильківського району Київської області в межах села Діброва для ведення садівництва.

Між Дібрівською сільською радою та ОСОБА_1 було укладено нотаріально посвідчений договір оренди земельної ділянки від 19 квітня 2006 року (витяг з Державного реєстру правочинів № 2305028 від 19 квітня 2006 року), відповідно до якого позивач отримав в оренду строком на 49 років земельну ділянку, що перебуває у державній власності, площею 0,06 га на термін 49 років.

У подальшому 04 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про передачу у приватну власність орендованої земельної ділянки.

Рішенням від 26 лютого 2020 року № 343-35-VІІ позивачу було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення орендованої земельної ділянки у приватну власність. Однак рішенням від 24 червня 2020 року № 369-38- VІІ зазначене рішення було відмінено.

Водночас рішенням сорокової сесії Дібрівської сільської ради VІІ скликання від 30 вересня 2020 року № 412-40-VII було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину України ОСОБА_2 для ведення садівництва площею 0,06 га, що розташована в с. Діброва Васильківського району Київської області (кадастровий № :04:005:0084), а також передано зазначену земельну ділянку безоплатно у приватну власність громадянину України ОСОБА_2

ОСОБА_1 вважає, що рішення Дібрівської сільської ради від 30 вересня 2020 року № 412-40-VII було прийняте незаконно, адже він як користувач земельної ділянки надавав погодження на передачу її у власність іншої особи. У звязку з цим ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування такого рішення.

Приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що характер і зміст спірних правовідносин вказують на наявність спору про право на земельну ділянку, який не належить до юрисдикції адміністративних судів та повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства Васильківським міськрайонним судом Київської області.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Критерії розмежування судової юрисдикції викладені, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № П/811/1047/16. Згідно з вказаним судовим рішенням передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаки публічно-правового спору викладені, зокрема у постанові Верхового Суду від 18 квітня 2019 року у справі № 813/3146/16, відповідно до якої публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи питання про визначення юрисдикції цього спору з урахуванням зазначених висновків Верховного Суду, колегія суддів враховує, що метою звернення ОСОБА_1 до суду із цим адміністративним позовом є захист права на земельну ділянку площею 0,06 га, розташовану на території Дібрівської сільської ради Васильківського району Київської області в межах села Діброва, що була надана йому в оренду на 49 років для ведення садівництва.

ОСОБА_1 хоч і вказує на прийняття рішення Дібрівської сільської ради від 30 вересня 2020 року № 412-40-VII з порушенням вимог ст. 118 Земельного кодексу України - без отримання погодження землекористувача на вилучення земельної ділянки та передачу її у власність іншій особі, проте адміністративний позов спрямований не на забезпечення дотримання публічно-правового порядку передачі земельних ділянок у власність іншого громадянина, а на захист власного майнового права та інтересу, що полягає у володінні та користуванні цією земельною ділянкою на підставі рішення Дібрівської сільської ради від 25 грудня 2005 року № 307-22-ІV та договору оренди земельної ділянки від 19 квітня 2006 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

У свою чергу п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України визначає, що публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Разом з тим Дібрівська сільська рада, приймаючи рішення від 30 вересня 2020 року № 412-40-VII, не здійснювала публічно-владних управлінських функцій саме у відношенні ОСОБА_1 , також позивач не був споживачем адміністративних послуг відповідача, адже оскаржуване рішення було прийняте за заявою іншої особи - ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 560/8837/20, спір, який виник у зв`язку з прийняттям органом місцевого самоврядування рішень не у спосіб, визначений законом, є публічно-правовим спором.

Разом з тим предметом оскарження у справі № 560/8837/20 було рішення відповідного органу про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і передачу її у власність. Таке рішення, на відміну від рішення від 30 вересня 2020 року № 412-40-VII, не створює правових підстав для набуття права власності на земельну ділянки за третьою особою та не може призвести до порушення речового права позивача чи іншої особи на відповідну земельну ділянку.

За таких обставин колегія суддів вважає необґрунтованими посилання на постанову Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 560/8837/20 як на судове рішення, що впливає на визначення юрисдикції спору, який виник між ОСОБА_1 та Дібрівською сільською радою з приводу прийняття рішення від 30 вересня 2020 року № 412-40-VII.

У зв`язку з цим колегія суддів приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 неправильно визначив суд, до юрисдикції якого належить розгляд і вирішення цього спору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільного права, у відповідності до вимог ст. 16 Цивільного кодексу України, може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення або визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Враховуючи предмет і підстави позову, а також суб`єктний склад учасників справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлені ОСОБА_1 вимоги належить вирішувати в порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній ухвалі та не можуть бути підставою для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 238, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року про відмову у відкритті провадження у справі - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Є.В. Чаку