Справа № 369/9573/21
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2022-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 369/9573/21 Суддя (судді) першої інстанції: Дубас Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі головуючого - Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Кучми А.Ю., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації в особі головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Дарницького району управління (інспекції) з паркування Обертаса Олега Федоровича, третя особа - Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії 1КІ № від 18.06.2021 та закрити провадження у справі за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП;

- визнати протиправними дії Головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Дарницького району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської Ради (Київської міської державної адміністрації) Обертаса Олега Федоровича щодо складання 18.06.2021 акту огляду та тимчасового затримання щодо доставлення транспортного засобу марки Mersedes-Benz Maybach S600, державний номер НОМЕР_1 на спеціальний майданчик;

- стягнути з Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 компенсацію витрат пов`язаних з евакуацією автомобіля у суму 1929,40 грн., судовий збір та витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 18.06.2021 транспортним засобом він не керував, зупинку не здійснював, а тому правил дорожнього руху не порушував. В свою чергу, транспортним засобом керував ОСОБА_3 , який пояснив, що зробив зупинку за перехрестям переконавшись, що така зупинка не створювала перешкод дорожнього руху або загрози дорожньому руху для інших учасників. При цьому стверджував, що зупинка була вимушеною, оскільки показник температури двигуна (охолоджувальної рідини) почав показувати підвищену температуру. Стверджував, що із фотоматеріалів, отриманих під час фотозйомки правопорушення неможливо встановити чи був транспортний засіб зупинений ближче 10 метрів до перехрестя. Разом з цим вказував про протиправність евакуації автомобіля, оскільки такий не перешкоджав дорожньому руху. Крім того зауважував, що у постанові не зазначено правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, а також зазначено, що фіксацію здійснено технічним засобом ParkUP без зазначення його ідентифікаційного (серійного) номеру.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Крім доводів, наведених у позовній заяві, позивач зазначає, що він був позбавлений можливості подати заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з неотриманням ухвали про відкриття провадження у справі та відсутністю інформації про хід справи у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Крім того зазначає, що не отримував відзив на позовну заяву та був позбавлений можливості подати відповідь на відзив.

Перевіривши повноту встановлення судом попередньої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої встановлено, що 18.06.2021 головним інспектором з паркування відділу інспекції з паркування Дарницького району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Обертас О.Ф. відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії 1КІ №, про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн.

За змістом постанови 18 червня 2021 року о 15 годині 39 хвилин на вул. Кирилівській, 1-3 в м. Києві транспортний засіб Mersedes-Benz Maybach S600, номерний знак НОМЕР_1 (відповідальна особа ОСОБА_2 ) зупинено ближче 10 метрів від перехрестя, чим порушено пункт 15.9. «ґ» ПДР України та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП. Технічний засіб, яким здійснено фото/відео фіксації правопорушення: термінал ParkUP.

Відповідно до акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 18.06.2021 вбачається, що головним інспектором з паркування (інспекції) з паркування ДТІ виконавчого органу КМР ( КМДА ) Обертас О.Ф. відповідно до статті 265-4 КУпАП здійснено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу Mersedes-Benz Maybach S600, номерний знак НОМЕР_1 , шляхом його доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за адресою: м. Київ, вул. Набережно -Лугова, 4. Огляд та тимчасове затримання транспортного засобу здійснено у зв`язку з порушенням пункту 15.9. «ґ» ПДР частини 3 статті 122 КУпАП.

Вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення та дії щодо доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 15.9. Правил дорожнього руху зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі -КУпАП) передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Підпунктом «ґ» пункту 2 частини 3 статті 265-4 КУпАП визначено, що розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Стаття 279-1 КУпАП визначає особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

У відповідності до частини 1 статті 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

За приписами частини 1 статті 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до статті 265-4 КУпАП тимчасове затримання транспортного засобу інспектором з паркування здійснюється шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора і дозволяється виключно у випадках, встановлених цією статтею. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється у разі вчинення порушення, передбаченого частинами третьою та шостою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту),частиною першою статті 152-1цього Кодексу, у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті, а так само у разі вчинення порушень, передбачених частинами другою та восьмою статті 152-1цього Кодексу. При тимчасовому затриманні транспортного засобу місце розташування такого транспортного засобу має бути обов`язково зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

За змістом статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статі 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно примітки до статті 14-2 КУпАП режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

Звертаючись до фактів цієї справи, колегія суддів зазначає, що на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення інспектором з паркування здійснено фото фіксацію обставин порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу.

Фотоматеріали, отримані під час фотозйомки правопорушення, долучені до матеріалів справи як позивачем з позовною заявою, так і відповідачем з відзивом на позовну заяву.

Із вказаних фотографій чітко вбачається, що транспортний засіб позивача здійснив зупинку ближче 10 метрів від перехрестя. При цьому, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин позивач суду не надав.

В свою чергу, оскаржувана постанова містить відомості про технічний засіб, яким здійснено фотофіксацію, тобто, вона відповідає вимогам статті 283 КУпАП.

Таким чином, наявні у матеріалах справи фото матеріали з місця події підтверджують висновки інспектора щодо обставин справи, тому є належними та допустимими доказами, які доводять факт вчинення адміністративного правопорушення.

Колегія суддів також зазначає, що приміткою до статті 122 КУпАП визначено, що суб`єктом правопорушення в цій статті в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді, зокрема, порушення правил зупинки, стоянки, є відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Встановивши відповідальну особу - ОСОБА_1 , за яким зареєстрований транспортний засіб Mersedes-Benz Maybach S600, номерний знак НОМЕР_1 , що не заперечується позивачем, відповідачем правомірно було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Доказів того, що у відповідності до статті 279-3 КУпАП ОСОБА_3 , який за твердженням позивача здійснив зупинку, звернувся до уповноваженого органу із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надав документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу, позивачем суду не надано.

За відсутності доказів звернення ОСОБА_3 до уповноваженого органу в порядку статті 279-3 КУпАП показання останнього в якості свідка жодним чином не можуть вплинути на результат розгляду справи.

При цьому, з буквального тлумачення статті 265-4 КУпАП слідує, що тимчасове затримання транспортного засобу інспектором з паркування, яке здійснюється шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, є наслідком вчинення правопорушником порушення, передбаченого частинами третьою та шостою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту).

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що тимчасове затримання транспортного засобу позивача інспектором та подальше його повернення після сплати штрафу за вчинене правопорушення та оплати вартості послуг із транспортування та/або зберігання транспортного засобу відбулося відповідно до норм чинного законодавства.

Водночас, колегія суддів відхиляє доводи позивача про протиправність евакуації автомобіля, оскільки такий не перешкоджав дорожньому руху, з огляду на положення статті 265-4 КУпАП, якою передбачено, що для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, що встановлено інспектором та підтверджено судом.

Доказів на підтвердження доводів щодо вимушеності зупинки з метою придбання охолоджувальної рідини з огляду на підвищену температуру двигуна позивачем суду не надано.

За такого правового регулювання та обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що відповідачем доведено правомірність своїх дій та винесення оскаржуваної постанови. В свою чергу, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Оцінюючи доводи апелянта щодо відсутності можливості подати заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та відповіді на відзив на позовну заяву у зв`язку з неотриманням ухвали про відкриття провадження у справі та відсутністю інформації про хід справи у Єдиному державному реєстрі судових рішень та неотриманням відзиву відповідно, колегія суддів зазначає, що у позовній заяві позивачем не було заявлено клопотання про участь у судовому засіданні відповідно до частини 5 статті 161 КАС України та зазначено адресу для листування - АДРЕСА_1 , на яку судом першої інстанції було направлено ухвалу про відкриття провадження у справі, однак конверт повернувся за закінченням терміну зберігання (а.с. 41). На вказану адресу відповідачем було направлено відзив на позовну заяву, на підтвердження чого було надано квитанцію поштової установи (а.с. 55).

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі. Звернення до суду з позовною заявою має наслідком виникнення обґрунтованих очікувань щодо винесення відповідних процесуальних рішень судом. За відсутності інформації про винесення таких рішень зацікавлений у розгляді справи позивач має право звернутися до суду за отриманням відповідної інформації. Крім того, відповідно до частини 1 статті 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Отже, за відсутності протягом тривалого часу інформації про прийняття будь-яких рішень за поданою позовною заявою, позивач мав право звернутися до суду за відповідною інформацією засобами поштового, телефонного або електронного зв`язку, безпосередньо до суду, зокрема з клопотанням про ознайомлення із матеріалами справи, однак відповідних дій не вчинив. При цьому, питання про відкриття провадження у справі було вирішено судом у відповідності до вимог частини 8 статті 171 КАС України - протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви та ухвала про відкриття провадження у справі була направлена позивачу за зазначеною ним адресою, однак не отримана останнім, з підстав, що не залежать від суду.

Суд апеляційної інстанції приймає доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції строків розгляду справи, однак, вказане порушення не призвело до неправильного вирішення справи, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 грудня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.П.Мельничук

Суддя А.Ю.Кучма