Справа № 580/1191/22
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2022-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року справа № 580/1191/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Трофімової Л.В. за участі секретаря судового засідання Мельникової О.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами загального позовного провадження адміністративну справу №580/1191/22 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) до Корсунь-Шевченківської міської ради (вул. Шевченка, 42, м. Корсунь-Шевченківський, Черкаська область, 19402, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, ухвалив рішення.

10.02.2022 вх. № 6644/22 позивач ОСОБА_1 , звернувшись через представника - адвоката Шестакова С.М. до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Корсунь-Шевченківської міської ради просить:

- визнати протиправною бездіяльність Корсунь-Шевченківської міської ради щодо не прийняття рішення про передачу ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га, кадастровий номер :05:004:0059, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка);

- зобов`язати Корсунь-Шевченківську міську раду повторно розглянути та прийняти кінцеве рішення у межах зареєстрованого проекту «Про передачу земельної ділянки у приватну власність гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 ». Додатково просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати зі сплати судового збору та професійної правничої допомоги.

Ухвалою від 15.02.2022 відкрито загальне провадження у справі, призначене підготовче судове засідання на 16.03.2022, 13.04.2022 - продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, починаючи з 18.04.2022, підготовче засідання призначено на 17.05.2022. Ухвалою суду від 17.05.2022 закінчено підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 09.06.2022.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що рішенням Корсунь-Шевченківської міської ради від 23.02.2021 №3-55/VIII затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки цільове призначення якої змінюється площею 0,1000 га, кадастровий номер :05:004:0059 по АДРЕСА_2 для ОСОБА_1 на будівництво і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, у зв`язку із чим позивач звернулась до відповідача із заявою про передачу їй у приватну власність вказаної земельної ділянки, проте своєчасно рішення не було прийнято, позаяк відповідачем 7 разів ставилося на голосування проект рішення про передачу земельної ділянки, проте рішення не було прийнято через відсутність достатньої кількості голосів, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача та (на переконання позивача), порушує майнове право у контексті законних очікувань на сприяння у реалізації прав з отримання у власність земельної ділянки субєктом владних повноважень - органом місцевого самоврядування. Належним способом захисту порушеного права вважає зобов`язання відповідача повторно розглянути подану заяву та прийняти кінцеве рішення у межах зареєстрованого проекту землеустрою.

У строк встановлений судом та станом на дату прийняття рішення в даній справі відзив на позов від відповідача не надходив.

У судове засідання 09.06.2022 учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, до суду не прибули, представник позивача у заявах від 16.03.2022, 09.06.2022 просив подальший розгляд справи здійснити без участі позивача та представника. Представник відповідача причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі під час розгляду справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

19.05.2022 до суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до закінчення воєнного стану, в обгрунтування зазначено, що у відповідача відсутні повноваження передачі земельної ділянки у власність громадянам під час воєнного стану.

За наслідками розгляду вказаного клопотання суд доходить висновку про його необгрунтованість з огляду на те, що доводи клопотання стосуються порядку виконання судового рішення, встановленого ст. 378 КАС України, а не обставин, що унеможливлюють належний розгляд справи в суді у розумний строк та у зв`язку із цим потребують зупинення провадження. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі: перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Суд зазначає, що представник відповідача, посилаючись на введення в Україні воєнного стану, не надав до суду доказів, не зазначив жодних обставин, що вказували би на існування дійсних, істотних перешкод, що пов`язані із запровадження воєнного стану в Україні та призводять до об`єктивної неможливості здійснити розгляд даної справи та потребують зупинення провадження, тому клопотання про зупинення провадження суд вважає необгрунтованим, непідтвердженим належними доказами, у задоволенні якого належить відмовити. Суд доходить висновку про доцільність розгляду даної справи у письмовому порядку.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем доводи/аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити частково з огляду на таке.

Конституцією України передбачено (частина 2 статті 19), що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Корсунь-Шевченківської міської ради від 23.02.2021 №3-55/VIII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки цільове призначення якої змінюється гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 площею 0,1 га» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки цільове призначення якої змінюється площею 0,1000 га, кадастровий номер :05:004:0059 по АДРЕСА_2 для ОСОБА_1 з розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості на будівництво і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Згідно з пунктом 2 цього рішення змінено цільове призначення земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером :05:004:0059 для ОСОБА_1 з розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості на будівництво і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_2 .

Позивач 17.03.2021 звернулась до Корсунь-Шевченківської міської ради із заявою про передачу їй у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 та для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої по АДРЕСА_2 (кадастровий номер :05:004:0059).

Виконавчий комітет Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області листом від 27.12.2021 повідомив, що за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 відділом з питань земельних відносин виконавчого апарату Корсунь-Шевченківської міської ради підготовлено проект рішення «Про передачу земельної ділянки у приватну власність гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 », що був поданий та розглядався відповідачем 22.04.2021 на 4 пленарному засіданні 6 позачергової сесії. У зв`язку з неприйняттям рішення проект рішення щодо передачі земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 площею 0,10 га повторно подано на розгляд 9 позачергової сесії 17.06.2021, 11 чергової сесії - 20.07.2021, 13 чергової сесії - 31.08.2021, 15 чергової сесії - 29.09.2021, 19 чергової сесії - 19.11.2021 та 21 чергової сесії 21.12.2021. Проект рішення «Про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 площею 0,10 га» мав бути винесений на розгляд чергової сесії міської ради у січні 2022 року.

Відповідно до протоколів засідань постійної комісії Корсунь-Шевченківської міської ради з питань регулювання земельних відносин, екології та контролю за санітарним станом міста №8 від 08.03.2021, № 10 від 16.06.2021, № 12 від 23.06.2021, № 15 від 11.08.2021, №18 від 17.09.2021, №25 від 15.11.2021, №27 від 15.12.2021 в частині розгляду питання передачі земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 - на розгляд відповідних сесій органу місцевого самоврядування погоджувались проекти рішень «Про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 площею 0,10 га».

Відповідно до протоколів засідань Корсунь-Шевченківської міської ради, щодо розгляду питання передачі земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 встановлено таке: 22.04.2021 «за» голосували - 7 депутатів; не голосувало -0; 13 - відсутні, рішення не прийнято; 17.06.2021 - «за» голосували - 11 депутатів; утримались -3; 12 - відсутні, рішення не прийнято; 31.08.2021 - «за» голосували - 7 депутатів; утримались -7, не голосувало -1; 11 - відсутні, рішення не прийнято; 29.09.2021 - «за» голосували - 6 депутатів; утримались -10, не голосувало -0; 9 - відсутні, рішення не прийнято; 19.11.2021 - «за» голосували - 5 депутатів; утримались -1, не голосувало -3; 3 - відсутні, рішення не прийнято.

Позивач, у контексті легітимних очікувань, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не прийняття рішення про передачу земельної ділянки у власність за заявою від 17.03.2021 (вх. від 17.03.2021 вх.№У-316/03-07), звернулась із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Нормативно-правовим актом, що регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 №2768-III (далі ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти. Відповідно до п. б ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 116 ЗК України встановлено, що громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п. в ч. 3 ст. 116 ЗК України). Відповідно до ст. 121 ЗК України встановлено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах - не більше 0,10 гектара. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 123 ЗК України передбачено, що рішення про надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон №280/97) сільські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до частини п`ятої статті 46 Закон № 280/97 сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць. Повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України, статтями 26, 33, 59 Закону №280/97. Згідно з пунктом 34 частини першої статті 26 Закону №280/97 передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Відповідно до статті 59 Закону №280/97 рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету. Згідно з ч. 9 -11 ст. 118 ЗК України (у редакції чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Аналіз вказаних положень ст. 118 ЗК України дає підстави дійти висновку, що орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, отримавши проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у двотижневий строк з дня його отримання, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або ж про відмову у передачі земельної ділянки у власність.

Як встановлено судом, рішенням Корсунь-Шевченківської міської ради 23.02.2021 №3-55/VIII затверджено проект землеустрою про відведення земельної ділянки цільове призначення якої змінюється площею 0,1000 га, кадастровий номер :05:004:0059 по АДРЕСА_2 для ОСОБА_1 на будівництво і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

Рішення за наслідками розгляду заяви позивача від 17.03.2021 (вх. від 17.03.2021 вх.№У-316/03-07) про передачу ОСОБА_1 у приватну власність вказаної земельної ділянки станом на дату звернення позивачки із даним позовом до суду не прийнято, про що свідчать протоколи засідань Корсунь-Шевченківської міської ради від 22.04.2021, 17.06.2021, 31.08.2021, 29.09.2021, 19.11.2021 та відомості виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області вказані у листі від 27.12.2021, а також відсутність відзиву з доказами на підтвердження. Відповідачем також не надано до суду доказів прийняття рішення станом і на дату прийняття рішення у справі.

Суд зазначає, що відповідач неодноразово, здійснюючи 22.04.2021, 17.06.2021, 31.08.2021, 29.09.2021, 19.11.2021 розгляд заяви позивача від 17.03.2021 (вх. від 17.03.2021 вх.№У-316/03-07) про передачу ОСОБА_1 у приватну власність вказаної земельної ділянки, у строки встановлені ст. 118 ЗК України, рішення не прийняв, поважних причин неприйняття не обгрунтував, що свідчить про протиправну бездіяльність. Встановлені обставини свідчать про те, що у спірних правовідносинах відповідачем у порушення ч. 9 ст. 118 ЗК України не прийнято жодного з рішень (передати/відмовити у передачі) за результатами затвердженого проекту у зв`язку із чим суд доходить висновку про допущення відповідачем протиправної бездіяльності у неприйнятті рішення, що передбачене частиною 9 статті 118 Земельного кодексу України у визначений законом строк.

Висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, що висловлені у постанові від 09.02.2022 у справі №420/1963/19.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд зазначає, що відповідно до п.4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Згідно з ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналіз ст. 26, 59 Закону №280/97-ВР вказує на те, що орган місцевого самоврядування наділений виключними повноваженнями з вирішення питання, що є предметом даного спору, на пленарних засіданнях ради шляхом прийняття розпорядчого індивідуального правового акта - рішення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 12.09.2019 у справі №320/5699/15-а, 10.09.2019 у справі №820/2632/17. Верховний Суд у постанові від 28.05.2020 у справі №819/654/17 зазначив, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнано судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Верховний Суд у постанові від 24.12.2019 у справі № 823/59/17 сформулював висновок: повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. У разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Закону № 280/97-ВР сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесії ради скликаються: сільської, селищної, міської - відповідно сільським, селищним, міським головою в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць (ч 5 ст. 46 Закону № 280/97-ВР). Порядок денний сесій ради з огляду на п. 8 ч. 4 ст. 42 Закону № 280/97-ВР формує сільський, селищний, міський голова, який також забезпечує підготовку на розгляд ради проєктів відповідних рішень, що належать до її відання.

Беручи до уваги допущену відповідачем бездіяльність, а також те, що вирішення питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарному засіданні сільської ради, суд доходить висновку, що для забезпечення виконання завдання адміністративного суду, вказаного у ст.2 КАС України, належним і ефективним способом повного захисту порушеного права позивача ОСОБА_1 є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 17.03.2021 (вх. від 17.03.2021 вх.№У-316/03-07) про передачу у приватну власність земельної ділянки з урахуванням правової оцінки суду у даному рішенні та прийняти рішення відповідно до ч.9 ст. 118 ЗК України про надання земельної ділянки у власність або ж про відмову у передачі земельної ділянки у власність. Вимоги позивача про зобов`язання відповідача прийняти кінцеве рішення суд вважає передчасними з огляду встановлену під час розгляду даної справи бездіяльності щодо неприйняття відповідачем жодного з рішень ч.9 ст. 118 ЗК України. Оцінивши докази, що є у справі, за своїм внутрішнім переконанням та враховуючи усі обставини та оцінені докази і доводи учасників, суд доходить висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог, тому позов належить задовольнити частково.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке. Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд не включає до складу судових витрат, що належать розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Враховуючи, що позивач сплатив судовий збір у сумі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією від 27.01.2022 №7, позовні вимоги задоволені частково, суд вирішує стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 496,20 грн.

Оцінюючи підстави для розподілу судових витрат на правничу допомогу адвоката, суд враховує надані позивачем докази: договір від 17.12.2021 №01/12/21, додаткову угоду №1 про визначення вартості послуг по договору від 17.12.2021 №01/12/21 у сумі 8500,00 грн, акт наданих послуг від 03.02.2022, квитанцію №0.0..1 від 04.02.2022 у сумі 8500 грн та зазначає про таке.

У пункті 1.1 договору про надання правової допомоги від 17.12.2021 №01/12/21 зазначено, що ФОП адвокат Шестаков С.М. бере на себе зобов`язання в якості правової допомоги здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси клієнта ОСОБА_1 в обсязі та на умовах, встановлених цим договором.

Згідно статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката належать розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або належить сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що належить сплаті у порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, що підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Аналіз норм свідчить, що документально підтверджені судові витрати належать компенсації стороні, що не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Великою Палатою Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад і розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі (ЄДРСР 75149541).

Під час вирішення судом питання розподілу витрат на правову допомогу, суд враховує відповідність наданої допомоги критеріям видів правової допомоги, визначених статтями 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 у справі №826/7375/18 (ЄДРСР 85645427).

У висновках Європейського суду з прав людини, що викладені в рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інші проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України, у справі East/West Alliance Limited проти України та Ботацці проти Італії (заява № 34884/97, п. 30), оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, розмір - обґрунтованим.

У справі № 821/1594/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що належним доказом для відшкодування витрат на правову допомогу є документи, у яких конкретизовано справу, в якій таку допомогу надано.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою (частина 1 статті 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності (підпункт 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Верховний Суд у справі № 826/8107/16 наголосив, що з огляду на запровадження нових правил відшкодування витрат на професійну правничу допомогу для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідне доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16.09.2013 № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за № 1686/24218.

Верховний Суд у справі № 910/13071/19 наголосив що, виходячи із системного аналізу частини восьмої статті 129, частини третьої статті 126 ГПК України, розмір судових витрат, що сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, що подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Суд, розподіляючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеній сумі, адже має бути доведеною, документально обґрунтованою та відповідати критерію розумної необхідності витрат (Верховний Суд у справі № 201/14495/16-ц).

Матеріали справи не містять надання доказів публічної звітності та/або ведення Книги обліку доходів та витрат та/або витягу з цієї книги обліку щодо фіксації/відображення у звітності/декларування отриманих доходів від позивача ОСОБА_1 у сумі 8500,00 грн.

Верховний Суд у справі № 810/2823/17 (ЄДРСР 73874364) зауважив, що надані Суду неналежні документи унеможливлюють вирішення питання про відшкодування витрат на користь позивача з огляду на запровадження нових правил відшкодування витрат на професійну правничу допомогу: вбачається доцільним доведення відображення адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16.09.2013 № 481 Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення , зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за № 1686/24218.

Відповідно до пунктів 19, 20 розділу І Закону України від 14.07.2020 № 786-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб підприємців», пункту 44.1 статті 44 глави 1 розділу II Податкового кодексу України та підпункту 5 пункту 4 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 375 наказом МФУ від 13.05.2021 № 261, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.06.2021 за № 865/36487 затверджено типову форму, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами - підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність; Порядок ведення типової форми, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами - підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність. Пунктом 2 наказу МФУ від 13.05.2021 № 261 визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за № 1686/24218.

Відповідно до пункту 177.10 статті 177 та пункту 178.6 статті 178 розділу IV Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобов`язані вести облік доходів і витрат (у разі ведення обліку доходів і витрат в електронній формі засобами електронного кабінету самозайнята особа зобов`язана отримати кваліфікований сертифікат відкритого ключа). Матеріали справи не містять доказів відображення суми доходу, отриманого від здійснення незалежної професійної діяльності, зокрема, коштів, що надійшли на поточний рахунок, у касу платника податків та/або отримано готівкою (записи ведуться в хронологічному порядку) та /або доведення позивачем (представником позивача - адвокатом) доказами відображення в обліку доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності.

До позовної заяви у справі, а також в ході розгляду справи представником позивача не надано доказів з публічної звітності адвоката ФОП про отриманий дохід у заявленому розмірі.

Суд враховує висновки Верховного Суду висловлені у постанові від 15.09.2020 у справі №460/37/19 відповідно до яких витрати на правничу допомогу належать відшкодуванню у обсязі пропорційному частині задоволених позовних вимог.

Підсумовуючи аналіз оцінених доказів і доводів, зважуючи співмірність заявленого розміру відшкодування витрат на правничу допомогу із обсягом виконаних ним робіт, а також їх обгрунтованість та пропорційність за відсутності позиції відповідача, надавши оцінку критеріям нескладності справи, суд зазначає, що предмет даного спору не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт з надання правничої допомоги, у зв`язку із чим, виходячи із критеріїв співмірності, обгрунтованості та пропорційності, а також часткового задоволення позову без надання доказів відображення адвокатом доходів у публічній звітності, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до частини задоволених вимог, визнавши обгрунтованою суму 1250 грн (пропорційно 1/2 від 7000 грн за угодою між сторонами за підготовку позовної заяви в інтересах клієнта = 3500 - 1/2 від 3500 грн через відсутність доказів обліку та відображення доходів адвокатом).

Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 118, 139, 242-245, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Корсунь-Шевченківської міської ради щодо не прийняття рішення під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 17.03.2021 (вх. від 17.03.2021 вх.№У-316/03-07) про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га, кадастровий номер :05:004:0059.

Зобов`язати Корсунь-Шевченківську міську раду (вул. Шевченка, 42, м. Корсунь-Шевченківський, Черкаська область, 19402, код ЄДРПОУ - 33917227) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 17.03.2021 (вх. від 17.03.2021 вх.№У-316/03-07) про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га, кадастровий номер :05:004:0059 з урахуванням правової оцінки суду у мотивувальній частині рішення, та прийняти рішення відповідно до частини 9 статті 118 Земельного кодексу України.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Корсунь-Шевченківської міської ради (вул. Шевченка, 42, м. Корсунь-Шевченківський, Черкаська область, 19402, код ЄДРПОУ - 33917227) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість грн 20 коп) та на правничу допомогу у сумі 1250 (одна тисяча двісті п`ятдесят) гривень.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ];

відповідач: Корсунь-Шевченківська міська рада [вул. Шевченка, 42, м. Корсунь-Шевченківський, Черкаська область, 19402, ].

Судове рішення складене 09.06.2022.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА