Справа № 160/8062/22
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

13 червня 2022 року Справа № 160/8062/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турова О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень і зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

08.06.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розміру 84 % суддівської винагороди, обчисленої відповідно до Закону України від 7 липня 2010 року №245З-VI «Про судоустрій і статус суддів», до 50 %;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного правління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28 травня 2021 року №68 про зменшення ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розміру 84 % суддівської винагороди до 52 % з 07 квітня 2021 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 21 липня 2021 року №68 про зменшення ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розміру 52 % суддівської винагороди до 50 % з 07 квітня 2021 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на підставі ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402- VIІ здійснити перерахунок і виплату з урахуванням фактично виплачених сум та виплачувати ОСОБА_1 в подальшому призначене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 54 відсотки суддівської винагороди згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № Б-с-342 від 21.02.2020 року, починаючи з 19 лютого 2020 року, без обмеження його граничного розміру.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Судом встановлено, що з частиною позовних вимог, заявлених ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у цій позовній заяві, а саме:

1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розміру 84 % суддівської винагороди, обчисленої відповідно до Закону України від 7 липня 2010 року №245З-VI «Про судоустрій і статус суддів», до 50 %;

2) визнати протиправним та скасувати рішення Головного правління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28 травня 2021 року №68 про зменшення ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розміру 84 % суддівської винагороди до 52 % з 07 квітня 2021 року;

3) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 21 липня 2021 року №68 про зменшення ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розміру 52 % суддівської винагороди до 50 % з 07 квітня 2021 року

позивач вже звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/15070/21, проте оскаржував вказані дії і рішення відповідача з інших підстав, що підтверджується рішеннями Дніпропетровського окружного адміністративного суду та постановою Третього апеляційного адміністративного суду, ухваленими у справі №160/15070/21, у зв`язку із чим підстави для відмови у відкритті провадження у цій справі відсутні.

Разом з цим, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позов подано без додержання вимог, встановлених ст.ст. 160, 161 КАС України, отже, наявні підстави для залишення позовної заяви без руху.

Так, відповідно до ч.1, абз.1 ч.2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З позовної заяви слідує, що у цій позовній заяві позивачем оскаржуються рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28 травня 2021 року №68 та від 21 липня 2021 року №68, а також дії відповідача щодо зменшення ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розміру 84 % суддівської винагороди, обчисленої відповідно до Закону України від 7 липня 2010 року №245З-VI «Про судоустрій і статус суддів», до 50%, вичнені при здійсненні перерахунку пенсії позивача у липні 2021 року, при цьому, з такими вимогами ОСОБА_1 звернувся до суду лише 03.06.2022р., що підтверджується штампом на поштовому конверті, в якому позов надійшов до суду, тобто із порушенням шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ст.122 КАС України.

При цьому, про оскаржувані рішення та дії відповідача позивач був обізнаний ще у травні та липні 2021 року, а також оскаржував такі дії і рішення, але з інших підстав у справі №160/15070/21 шляхом подання позовної заяви 31.08.2021р., що беззаперечно свідчить про обізнаність позивача станом на цю дату про існування спірних рішень та дій.

Разом з цим, звертаючись до суду з цим позовом 03.06.2022р., ОСОБА_1 заяву про поновлення строку звернення до суду з цим позовом із зазначенням поважних причин такого пропуску та наданням доказів на їх підтвердження, не подав.

Водночас, ч.6 ст.161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Законодавче обмеження строку, протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року у справі №809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року у справі №815/91/18.

Крім того, слід зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

При цьому, суд зауважує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Суд вважає, що особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру допомоги, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок допомоги.

Водночас, вжиття конструкції "повинен був дізнатись" в розумінні положень частин 2 та 3 статті 122 КАС України означає неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 800/30/17).

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021р. у справі №240/12017/19 зазначив, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Суд звертає увагу, що Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021р. у справі №240/12017/19 відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18, від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а, від 25.02.2021 у справі №822/1928/18 щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах.

У постанові від 31.03.2021р. у справі №240/12017/19 суд Касаційної інстанції дійшов такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів;

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку тощо.

Крім того, Судова палата звернула увагу на те, що за умови відсутності часових обмежень для звернення до суду за минулі періоди Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади був би позбавлений можливості реалізовувати покладені на нього завдання, зокрема здійснювати ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення; така ситуація не відповідала б принципу юридичної визначеності у правовідносинах щодо пенсійного забезпечення у солідарній системі.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Наведені нормі кореспондують приписи ч.6 ст.161 КАС України, якою визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Водночас, ч.1 ст.121 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

При цьому, з урахуванням положень ст. ст. 122, 123 КАС України, обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

Як зазначалося вище, у даному випадку позивачем не надано разом із позовною заявою зави про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, а також не наведено жодних поважних причин пропуску строку звернення до суду та не надано доказів на підтвердження їх наявності або доказів дотримання цього строку.

Таким чином, позивачеві слід подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з наданням належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку, або докази дотримання строку звернення до суду з цим позовом.

Крім того, згідно з ч.7 ст.161 КАС України до заяви про визнання індивідуального акта протиправним чи адміністративного договору недійсним додається також оригінал або копія оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

Так, при перевірці долучених до позовної заяви додатків судом було встановлено, що позивачем до позовної заяви для суду та відповідача не було надано копії оспорюваного рішення Головного правління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28 травня 2021 року №68, яке також є предметом оскарження у цій справі.

Таким чином, позивачеві слід надати завірену належним чином копію оскаржуваного рішення Головного правління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28 травня 2021 року №68 для суду та відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі.

Також відповідно до ч.1 ст.161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст.94 КАС України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За приписами ч. 2, ч. 4 ч. 5 ст. 94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом.

Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Напис про засвідчення копії складається зі слів Згідно з оригіналом, назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії.

На лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка Копія.

Також у випадку, якщо документ складається з кількох сторінок, то копії знімаються зі всіх сторінок, які потім можна засвідчити і у такий спосіб: прошити разом, напис Копія ставиться на першій із прошитих сторінок, кінчики ниток має бути заклеєно клаптиком паперу так, щоб нитки виглядали з-під цього паперу. Обов`язково зверху цього паперу робиться напис: Пронумеровано і прошнуровано (кількість аркушів цифрою і прописом) аркушів, вказується посада особи, яка завіряє копію, її підпис, прізвище, ініціали й дата. Все це скріплюється печаткою таким чином, щоб частина відбитку була проставлена на приклеєному клаптику паперу, а частина - на самому аркуші копії документа.

В порушення вищезазначених вимог, позивачем до позовної заяви для суду та до примірника позовної заяви для відповідача додано документи, згідно із переліком, проте додані документи до примірника для відповідача не засвідчені належним чином.

Слід зазначити, що частиною 3 статті 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судом встановлено, що судовий збір позивачем сплачено не в повному обсязі.

Так, з поданої позовної заяви слідує, що позивачем заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру щодо визнання протиправним та скасування рішень Головного правління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28 травня 2021 року №68 про зменшення ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розміру 84 % суддівської винагороди до 52 % з 07 квітня 2021 року та від 21 липня 2021 року №68 про зменшення ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розміру 52 % суддівської винагороди до 50 % з 07 квітня 2021 року, а також пов`язані з цими похідні позовні вимоги немайнового характеру про визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення позивачеві розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розміру 84 % суддівської винагороди, обчисленої відповідно до Закону України від 7 липня 2010 року №245З-VI «Про судоустрій і статус суддів», до 50 % та про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на підставі ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402- VIІ здійснити перерахунок і виплату з урахуванням фактично виплачених сум та виплачувати ОСОБА_1 в подальшому призначене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 54 відсотки суддівської винагороди згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № Б-с-342 від 21.02.2020 року, починаючи з 19 лютого 2020 року, без обмеження його граничного розміру.

Згідно з ч.1 ст.3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

При цьому, ч.1 ст.4 Закону України Про судовий збір встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до положень статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" , встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2022 року у розмірі 2481 гривню.

Приписами пп. 1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір визначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлено ставку судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (992,40грн.).

Водночас, згідно з абз.2 ч.3 ст.6 Закону України Про судовий збір у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, за подання до адміністративного суду позову з двома вимогами немайнового характеру фізичною особою судовий збір справляється у розмірі 1984,80грн. (992,40грн.х2).

Як слідує з матеріалів позовної заяви, позивачем на підтвердження сплати судового збору подано квитанцію від 03.06.2022 року про сплату позивачем в рахунок судового збору коштів на суму 992 грн. 40 коп.

Відтак, судовий збір сплачено у меншому розмірі, ніж належить до сплати.

За таких обставин, позивачеві слід надати документ про доплату судового збору за подання до суду цієї позовної заяви у розмірі 992 грн. 40 коп.

Судовий збір має бути сплачено у розмірі 992,40грн. за наступними банківськими реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК у Дн-кій обл./Чечел.р/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37988155

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA 4004632

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу*;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Дніпропетровський окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа).

За приписами ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позовна заява позивача подана без додержання вимог, встановлених ст.ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне залишити цю позовну заяву без руху.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 161, 169, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень і зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Встановити позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності цих причин;

- належним чином завірених копій рішення Головного правління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28 травня 2021 року №68 для суду та відповідно до кількості учасників справи;

- належним чином завірених копій документів, долучених до позовної заяви, для відповідача;

- оригіналу документа про доплату судового збору за подання до суду адміністративного позову у розмірі 992,40грн.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, що звернулася з позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя: О.М. Турова