Справа № 463/8369/19
Суддя: Стрепко Н. Л.
Дата ухвалення: 2022-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №463/8369/19
Провадження №6-а/463/3/22
У Х В А Л А
судового засідання

09 червня 2022 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судових засідань Онишкевича О.І.,

представника особи, що

звернулась з клопотанням Жиравецького Т.М.,

представника заінтересованої особи Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові клопотання представника громадянина Таджикистану ОСОБА_1 адвоката Жиравецького Тараса Михайловича про припинення дії застави, повернення застави заставодавцю та скасування обмежень у справі за адміністративним позовом Львівського прикордонного загону (військова частина 2144) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) про продовження строку затримання з метою ідентифікації, -

в с т а н о в и в:

31 травня 2022 року представником громадянина Таджикистану ОСОБА_1 адвокатом Жиравецьким Т.М., що діє на підставі ордеру серії ВС №1062552 від 27 травня 2022 року, подано до суду клопотання про припинення дії застави та повернення застави у сумі 192 100 гривень ОСОБА_4 , яка була внесена ним за звільнення із умов несвободи заявника громадянина Таджикистану ОСОБА_1 , а також про скасування всіх обмеження, які передбачаються ст. 289 КАС України, що були покладені на заявника громадянина Таджикистану ОСОБА_1 постановою Восьмого апеляційного суду від 10 січня 2020 року у справі №857/13646/19.
Подану заяву мотивує тим, що громадянин Республіки Таджикистан ОСОБА_5 вчинив спробу незаконного, поза межами пунктів пропуску, перетину державного кордону з України в Республіку Польща на напрямку 719 прикордонного знаку, ділянка відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби Белз відділу прикордонної служби Павловичі, територія Жужелянської сільської ради Сокальського району Львівської області, внаслідок чого 7 квітня 2019 року був затриманий представниками Прикордонної варти Республіки Польща. На підставі Угоди між Україною та Європейським Співтовариством «Про реадмісію осіб» 8 квітня 2019 року останнього було передано на територію України та затримано цього ж дня о 15:00 год. Постановою Сокальського районного суду Львівської області від 15 квітня 2019 року громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. 9 квітня 2019 року Личаківським районним судом було прийнято рішення про затримання останнього з метою ідентифікації. 28 травня 2019 року заявник звернувся із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, однак 18 червня 2019 року Головним управлінням ДМС України у Львівській області йому було відмовлено в оформленні документів для вирішення даного питання. 19 червня 2019 року громадянин Республіки Таджикистан ОСОБА_5 було поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. 13 липня 2019 року останній оскаржив рішення ГУ ДМС України у Львівській області до ДМС України. 3 жовтня 2019 року рішенням Личаківського районного суду м. Львова було частково задоволено позовні вимоги військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України та встановлено заставу у сумі 384 200 гривень з покладенням на громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_5 обов`язків, пов`язаних з особистим переміщенням. Заявникові надано п`ять днів на внесення застави. 11 жовтня 2019 року ухвалою Личаківського районного суду м. Львова повністю задоволено клопотання військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України та продовжено строк затримання терміном на 6 місяців з метою ідентифікації заявника через невнесення ним зазначеної суми застави. 9 грудня 2019 року Окружним адміністративним судом м. Києва відкрито провадження за позовом ОСОБА_5 до ДМС України щодо відмови в оформленні документів для вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. 10 січня 2020 року Восьмим апеляційним адміністративним судом було частково задоволено вимоги апеляційної скарги заявника і встановлено йому заставу у розмірі 192 100 гривень та скасовано продовження терміну перебування на 6 місяців у Волинському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. 11 січня 2020 року громадянином України ОСОБА_4 була внесена застава за ОСОБА_5 і 14 січня 2020 року останній був звільнений з Волинського ПТПІ. 26 жовтня 2020 року представник ОСОБА_5 - адвокат Райхель Р.П., що діяв на підставі ордеру серії ВС №1040582 від 9 жовтня 2020 року, подав заяву про припинення дії застави та повернення застави у сумі 191 100 гривень громадянину України ОСОБА_4 , яка була внесена ним за звільнення із умов несвободи заявника, а також про скасування всіх обмеження, які передбачаються ст. 289 КАС України та визначені постановою Восьмого апеляційного суду від 10 січня 2020 року у справі №857/13646/19. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 29 листопада 2021 року у справі №463/8369/19 у задоволенні відповідної заяви відмовлено. Своє рішення суд мотивував тим, що на той час обставини, що були підставою застосування до ОСОБА_5 такого запобіжного заходу, як застава з покладенням ряду обов`язків, не змінились, а відтак відсутні підстави для скасування такої та визначених обов`язків, а також для повернення застави заставодавцю.
Вказує, що з аналізу норм КАС України вбачається, для припинення дії застави, покладених обов`язків, а також повернення сплаченої застави заставодавцю заявнику слід довести факт наявності оригіналу документу, який встановлює його особу та надає йому право на виїзд з України. Так 18 травня 2022 року громадянином Республіки Таджикистан ОСОБА_6 отримано свідоцтво на повернення в Республіку Таджикистан № НОМЕР_2 . Дане свідоцтво видане Посольством Республіки Таджикистан в Україні та засвідчує, що власник відповідного свідоцтва є громадянином Республіки Таджикистан та надає йому право на повернення в країну громадянства, оскільки з офіційного сайту Посольства Республіки Таджикистан в Україні вбачається, що «свідоцтво на повернення Республіку Таджикистан є тимчасовим документом, що засвідчує особу громадянина Республіки Таджикистан і забезпечує йому право повернення в Республіку Таджикистан, і видається терміном трохи більше 60 днів». Відтак вказує, що оскільки громадянин Республіки Таджикистан ОСОБА_7 отримав свідоцтво на повернення в Республіку Таджикистан, яке засвідчує, що власник відповідного свідоцтва є громадянином Республіки Таджикистан та надає йому право на повернення в країну громадянства, обставини, що були підставою для застосування до нього такого запобіжного заходу, як застава з покладенням ряду обов`язків, змінились, у заявника наявний легальний документ, що підтверджує його громадянство та надає право на повернення в країну громадянства, а відтак у даному випадку є підстави для скасування застави та визначених обов`язків, а також для повернення застави заставодавцю. Окрім того звертає увагу на те, що заявник не порушував покладених на нього обов`язків, та виконував усі вимоги, що визначені у ч. 4 ст. 289 КАС України та у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2020 року. З урахуванням наведеного, просить подане клопотання задовольнити.
Автоматизованою системою документообігу суду 31 травня 2022 року клопотання було передано для розгляду раніше визначеному головуючому судді у даній справі Стрепку Н.Л., клопотання призначено до розгляду на 9 червня 2022 року.
В судовому засіданні 9 червня 2022 року представник громадянина Таджикистану ОСОБА_1 - Жиравецький Т.М. подану заяву підтримав з мотивів, викладених у такій, просив задовольнити.
Представник заінтересованої особи Львівського прикордонного загону (ВЧ 2144) Західного РУ ДПС України - Мельник О.В., що діє на підставі довіреності № 21/19244 від 4 серпня 2021 року, щодо задоволення клопотання не заперечила та вказала, що Посольством Республіки Таджикистан в Україні було підтверджено достовірність виданого ними ОСОБА_8 свідоцтво на повернення в Республіку Таджикистан. Вказала, що відповідач не порушував жодних покладених на нього обов`язків і зокрема вчора 9 червня 2022 року прибув сто двадцять перший раз на реєстрацію.
Заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали заяви, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства, в тому числі застосування застави, визначені ст. 289 КАС України.
В судовому засіданні встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 3 жовтня 2019 року позов ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом п`яти робочих днів від дня ухвалення рішення, внести на відповідний рахунок заставу в розмірі 200 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384 200 гривень. До моменту внесення застави ОСОБА_9 утримується у спеціально обладнаному для цих цілей приміщенні органу (підрозділу) охорони державного кордону, або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, та звільняється з нього у день надання позивачу підтвердних документів про внесення застави. Зобов`язано ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 : 1) щотижнево прибувати до уповноваженої особи Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби; 2) не відлучатися з м. Львова, без дозволу уповноваженої особи Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби; 3) невідкладно повідомляти уповноважену особу Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби про зміну свого місця проживання.
ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ) було надано п`ять робочих днів для внесення визначеного судом розміру застави, однак станом на 11 жовтня 2019 року суду доказів внесення застави відповідачем надано не було, а тому ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 11 жовтня 2019 року клопотання представника ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина 2144) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України Мельник О.В. було задоволено та продовжено строк затримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення ідентифікації, в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні «Волинський» ДМС України (с. Журавичі Ківерцівського району Волинської області) на строк 6 (шість) місяців, а саме: до 15 год. 00 хв. 7 квітня 2020 року.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2020 року апеляційну скаргу громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) задоволено частково. Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 3 жовтня 2019 року у справі № 463/8369/19 скасовано та ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов ІНФОРМАЦІЯ_4 (Військова частина НОМЕР_1 ) задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 протягом п`яти робочих днів від дня ухвалення рішення внести на відповідний рахунок заставу в розмірі 100 (ста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 192 100 (сто дев`яносто дві тисячі сто) гривень 00 копійок. Визначено, що до моменту внесення застави ОСОБА_9 утримується у спеціально обладнаному для цих цілей приміщенні органу (підрозділу) охорони державного кордону, або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, та звільняється з нього у день надання позивачу підтвердних документів про внесення застави. Зобов`язано ОСОБА_2 у випадку внесення застави: 1) щотижнево прибувати до уповноваженої особи Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби; 2) не відлучатися з міста Львова без дозволу уповноваженої особи Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби; 3) невідкладно повідомляти уповноважену особу Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби про зміну свого місця проживання. Також зазначено, що дана постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Таким чином, постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2020 року, якою Саідджафарзоду Умедзоні зменшено розмір застави до 192 100 гривень, а також покладено на нього ряд обов`язків, набрала законної сили 10 січня 2020 року.
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 15 квітня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви представника громадянина Таджикистану ОСОБА_1 ОСОБА_12 про повернення застави у даній справі. Зазначена відмова була мотивована судом передчасністю такого звернення, оскільки суд прийшов до висновку, що строк застави як запобіжного заходу триває шість місяців аналогічно зі строком затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (http://www.reestr.court.gov.ua/Review/88800711).
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2020 року вказану вище ухвалу залишено без змін. При цьому суд апеляційної інстанції також прийшов до висновку, що аналіз норм ч. 11 ст. 289 КАС України дає підстави для висновку, що строк застави як запобіжного заходу триває шість місяців та початок застосування до ОСОБА_2 застави слід рахувати з дня набрання законної сили постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду, тобто з 10 січня 2020 року.
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 14 липня 2020 року повторно відмовлено в задоволенні заяви громадянина Таджикистану ОСОБА_2 про припинення дії та повернення застави. Зазначено, що законодавець визначає строк дії та порядок продовження лише найбільш суворого запобіжного заходу у виді затримання, а оскільки ст. 289 КАС України не визначає жодного строку обмеження дії обраного судом заходу у виді застави чи можливості продовження дії вказаного заходу, то скасування застави можливе у випадку відсутності обставин, які стали підставою для її застосування судом. Вказано, що у даному випадку такою підставою є наявність оригіналу документу, який встановлює особу заявника та надає йому право на виїзд з України. Також в ході розгляду заяви встановлено, що заявник умисно перешкоджав його ідентифікації, оскільки таким було надано копії фіктивних документів щодо Узбецького громадянства, а також не надано логічних пояснень з приводу місця знаходження документів, що встановлюють його особу та неможливості надання їх представнику прикордонного загону (http://www.reestr.court.gov.ua/Review/90369557).
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року підтримано позицію суду першої інстанції та залишено без змін ухвалу від 14 липня 2020 року. Зокрема суд апеляційної інстанції дійшов висновку про безпідставність покликання відповідача на те, що застава як запобіжний процесуальний захід має певні терміни, які необхідно обраховувати виходячи із строку визначеного ст. 289 КАС України, та зазначив, що у даному випадку підставою для припинення дії застави та повернення такої є наявність оригіналу документу, який встановлює особу заявника та надає йому право на виїзд з території України. Вказав, що застава є одним із способів забезпечення ідентифікації та/або забезпечення видворення такої особи за межі території України та полягає у внесенні цією особою або іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) відповідної суми коштів на спеціальний рахунок, вказаний спосіб забезпечення ідентифікації у відповідності до ст. 289 КАС України жодним чином не пов`язаний з іншим способом забезпечення ідентифікації - затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України, строк якого становить шість місяців, оскільки вказаною статтею щодо внесення застави не передбачено на який строк встановлюється такий спосіб забезпечення ідентифікації (http://www.reestr.court.gov.ua/Review/91602855).
Постановою Верховного Суду від 2 вересня 2021 року залишено без задоволення касаційну скаргу громадянина Таджикистану ОСОБА_2 , а ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 14 липня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року - залишено без змін. Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення заяви про припинення дії застави та повернення застави, зазначивши, що доводи скаржника про те, що на даний час відсутні достатні підстави для застосування такого способу забезпечення ідентифікації, як застава, оскільки він 18 червня 2019 року звертався до Головного управління ДМС України у Львівській області із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також те, що застава як запобіжний процесуальний захід має певні терміни, які необхідно обраховувати виходячи із строку визначеного статтею 289 КАС України щодо затримання іноземців, Верховний Суд вважає безпідставними, оскільки на момент розгляду заяви, обставини, які були підставою для застосування такого способу забезпечення ідентифікації як застава не відпали. При цьому суд звернув увагу на те, що, як встановлено судами попередніх інстанцій, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2020 року, яка набрала законної сили, встановлено факт незаконного перетину громадянином Таджикистану ОСОБА_2 державного кордону України, відсутність у нього документів, які підтверджують особу, та документів, які надають право на виїзд з України, а доводи скаржника не спростовують ні факту незаконного перебування відповідача на території України, ні факту відсутності у нього документів, що підтверджують особу та країну походження, ні наявності обставин, які унеможливлюють належну ідентифікацію особи для забезпечення видворення за межі території України (http://www.reestr.court.gov.ua/Review/99329393).
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 29 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні заяви представника громадянина Таджикистану ОСОБА_5 ОСОБА_13 про припинення дії застави, повернення застави заставодавцю та скасування обмежень у зв`язку з тим, що на час подання такої обставини, що були підставою застосування до ОСОБА_2 такого запобіжного заходу, як застава з покладенням ряду обов`язків, не змінились, зокрема останнього не було ідентифіковано, а саме в нього був відсутній документ, що дає право на виїзд з України.
Відповідно до положень ст. ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.
У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 4 листопада 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11 вересня 1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства, в тому числі застосування застави, визначені ст. 289 КАС України.
Так частина перша ст. 289 КАС України передбачає, що у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, органом охорони державного кордону подається до місцевого загального суду як адміністративного суду позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
З наведеної норми вбачається, що покладення на іноземця обов`язку внесення застави судом здійснюється у разі відсутності в іноземця документа, що дає право на виїзд з України та у випадку вчинення таким порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців. При цьому, як вже зазначалось вище, наведені обставини стали підставою для винесення постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2020 року про визначення розміру застави та покладення обов`язків на заявника.
Відповідно до вимог ч. 6, 7 ст. 289 КАС України внесення застави полягає у внесенні іноземцем, особою без громадянства або іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, протягом п`яти робочих днів з дня прийняття судом рішення про внесення застави.
З аналізу ст. 289 КАС України вбачається, що законодавець визначає строк дії та порядок продовження лише найбільш суворого запобіжного заходу у виді затримання. Дана стаття не визначає жодного строку обмеження дії обраного судом заходу у виді застави чи можливості продовження дії вказаного заходу, а відтак скасування застави можливе у випадку відсутності обставин, які стали підставою для її застосування судом, якою у даному випадку є наявність оригіналу документу, який встановлює особу заявника та надає йому право на виїзд з України. При цьому, як вже зазначалось вище, даний висновок підтримано Верховним Судом у постанові від 2 вересня 2021 року у даній справі, а згідно з п. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Окрім того відповідно до ч. 4 ст. 289 КАС України суд під час застосування застави та взяття на поруки письмово роз`яснює іноземцю або особі без громадянства покладені на нього обов`язки, зокрема: 1) прибувати до визначеної службової особи з установленою судом періодичністю; 2) не відлучатися з населеного пункту, в якому іноземець або особа без громадянства тимчасово перебуває, без дозволу визначеної службової особи; 3) невідкладно повідомляти визначену службову особу про зміну свого місця проживання. Виходячи з даної норми закону, застосування зазначених обов`язків є безальтернативним і нерозривно пов`язаним із запобіжним заходом у вигляді застави.
Відтак, враховуючи наведене вище, для припинення дії застави, покладених обов`язків, а також повернення сплаченої застави заставодавцю заявнику слід довести факт наявності оригіналу документу, який встановлює його особу та надає йому право на виїзд з України.
При цьому відповідно до пункту 2 Порядку забезпечення надання перевізникам, які здійснюють міжнародні пасажирські перевезення, та органам охорони державного кордону інформації про документи, необхідні пасажирам для в`їзду в Україну та до іноземних держав, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №811 від 27 липня 2011 року, документом, необхідним пасажирам (в тому числі іноземцям та особам без громадянства) для в`їзду в Україну та до іноземних держав, якщо інше не передбачено законодавством або міжнародними договорами України, є виданий уповноваженими державними органами України чи іншої держави або статутними організаціями ООН паспортний документ, що підтверджує громадянство, посвідчує особу пред`явника, дає право на в`їзд до держави або виїзд з неї і визнаний Україною.
Так з матеріалів клопотання вбачається, що 18 травня 2022 року Посольством Республіки Таджикистан в Україні видано свідоцтво на повернення в Республіку Таджикистан № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 / ОСОБА_16 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Таджикистану, строк дії якого30 днів.
При цьому з долученого до клопотання витягу з офіційного сайту Посольства Республіки Таджикистан в Україні вбачається, що свідоцтво на повернення Республіку Таджикистан є тимчасовим документом, що засвідчує особу громадянина Республіки Таджикистан і забезпечує йому право повернення в Республіку Таджикистан, та видається на строк не більше 60 днів.
З врахуванням наведеного вище на даний час підстави продовження застосування до ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді застави з покладенням ряду обов`язків відпали, останнім отримано документ, що встановлює його особу та надає йому право на виїзд з України, а відтак слід припинити дію даного запобіжного заходу.
Окрім того, оскільки з матеріалів справи вбачається, що 11 січня 2020 року ОСОБА_4 на підставі квитанції № 0.0..1 було внесено на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області заставу у сумі 192 100 грн. на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2020 року за звільнення із умов несвободи громадянина Таджикистану ОСОБА_1 , а суд прийшов до переконання про необхідність припинення такої, відтак дану заставу слід повернути заставодавцю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 242, 248, 256, 289, 294-297 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

клопотання представника громадянина Таджикистану ОСОБА_2 адвоката Жиравецького Тараса Михайловича про припинення дії застави, повернення застави заставодавцю та скасування обмежень задовольнити.

Припинити дію застави, встановленої громадянину ОСОБА_17 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2020 року у справі №857/13646/19.

Скасувати обов`язки, покладені на громадянина Таджикистану ОСОБА_2 постановою Восьмого апеляційного суду від 10 січня 2020 року у справі №857/13646/19.

Повернути ОСОБА_4 заставу у сумі 192 100 (сто дев`яносто дві тисячі сто) гривень, внесених ним 11 січня 2020 року на підставі квитанції №0.0..1 на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2020 року у справі №857/13646/19 за звільнення з пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Таджикистану ОСОБА_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Особа, що звернулась з клопотанням: громадянин Таджикистану ОСОБА_9 ( ОСОБА_11 ), місце тимчасового проживання: АДРЕСА_1 .
Заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Суддя: Стрепко Н.Л.