Справа № 200/1936/21-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про поновлення строку звернення до суду

20 травня 2021 року Справа №200/1936/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.

за участю

секретаря судового засідання Новікової С.А.,

позивача ОСОБА_1 в режимі відеоконференції,

представника позивача Пудак О.І. в режимі відеоконференції,

представника відповідача Наумова В.І.,

розглянув в порядку загального позовного провадження в підготовчому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

22 лютого 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі відповідач, ГУ ДПС у Донецькій області), надісланий на адресу суду 16 лютого 2021 року, в якому позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30 червня 2017 року № 32689-13.

01 березня 2021 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку загального позовного провадження; розпочав підготовче провадження; призначив підготовче засідання; встановив строк для подання заяв по суті справи; витребував у відповідача докази.

Про відкриття провадження у справі учасники справи повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС).

Питання дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, а в разі, якщо такий строк пропущено, - поважності причин його пропуску та наявності підстав для його поновлення, вирішив розглянути на стадії судового розгляду після встановлення відповідних фактичних обставин.

Надані сторонами письмові докази свідчать про таке.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

З 21 червня 1991 року постійне місце проживання позивача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в паспорті.

Ця адреса є податковою адресою позивача, що визнається сторонами.

10 травня 2017 року ОСОБА_1 набув право власності на транспортний засіб марки BMW, модель Х6, тип легковий універсал-В, об`єм двигуна 2 979 куб. см, тип пального В, рік випуску 2016, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданим Центром 1441.

30 червня 2017 року ГУ ДФС у Донецькій області прийняло податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 32689-13, яким визначило ОСОБА_1 податкове зобов`язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб (код платежу 18011001) за податковий період 2017 рік в сумі 16 666,67 грн, про що свідчить корінець податкового повідомлення-рішення.

ГУ ДФС у Донецькій області надіслало податкове повідомлення-рішення рекомендованою поштовою кореспонденцією за податковою адресою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), проте підприємством поштового зв`язку повернуло поштове відправлення 30 серпня 2017 року з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Контролюючий орган вживав заходи до стягнення з позивача податкового боргу.

Так, 05 грудня 2017 року ГУ ДФС у Донецькій області виставило ОСОБА_1 податкову вимогу форми «Ф» № 4418-46, згідно з якою станом на 04 грудня 2017 року у нього існував податковий борг за платежем транспортний податок з фізичних осіб в сумі 16 666,67 грн.

Контролюючий орган надіслав податкову вимогу за податковою адресою ОСОБА_1 рекомендованою поштовою кореспонденцією, однак поштове відправлення повернуто підприємством поштового зв`язку 11 грудня 2017 року з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Оскільки вжиті контролюючим органом заходи не призвели до погашення податкового боргу, ГУ ДФС у Донецькій області звернулося до суду.

03 жовтня 2019 року Донецький окружний адміністративний суд ухвалив рішення у справі № 200/10461/19-а, яким позов ГУ ДПС у Донецькій області задовольнив та стягнув з ОСОБА_1 податковий борг в сумі 16 666,67 грн.

При цьому процесуальні документи у справі № 200/10461/19-а, а саме ухвала про відкриття провадження у справі від 27 серпня 2019 року та рішення від 03 жовтня 2019 року, були надіслані за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), однак поштові відправлення повернуті на адресу суду з відміткою підприємства поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Позивач зазначає, що про існування податкового повідомлення-рішення, яке є предметом спору, дізнався лише в січні 2021 року, отримавши відповідь ГУ ДПС у Донецькій області від 16 січня 2021 року № 483/6/05-99-13-03-14 на адвокатський запит його представника.

Разом з цим листом ГУ ДПС у Донецькій області надіслало на адресу ОСОБА_1 корінець податкового повідомлення-рішення форми «Ф» від 30 червня 2017 року № 32689-13.

Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС.

Ч. 1 ст. 122 КАС визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС).

Відповідно п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України (далі ПК України) документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Згідно з абз. 2 п. 58.3 ст. 58 ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачав, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення (абз. 3 п. 58.3 ст. 58 ПК України).

Аналогічні положення містять норми Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року № 1204.

Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2019 року у справі № 640/21350/18 навів такий висновок:

«[…]

Залишаючи позовну заяву в частині вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення від 11.06.2015 №2312-17 без розгляду, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що податкове повідомлення-рішення, яке не було вручене платнику податків, вважається врученим у день, зазначений підприємством поштового зв`язку в повідомленні про вручення із зазначенням причини, з якої воно не було вручене. З висновком судів попередніх інстанцій про наявність підстав вважати податкове повідомлення-рішення від 11.06.2015 №2312-17 врученим не можна погодитися, оскільки відмітка на конверті щодо причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є достатнім доказом інформування позивачки про донарахування їй суми грошового зобов`язання. Позначення «за закінченням терміну зберігання» не розкриває справжні причини, з яких рекомендований лист не був вручений адресату, та не свідчить про відмову адресата отримати лист.

[…]».

Предметом спору у справі є податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 30 червня 2017 року № 32689-13, отже, відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС в даному випадку належить застосовувати шестимісячний строк звернення до суду.

Для визначення моменту, з якого розпочинається перебіг строку звернення до суду з вимогами про оскарження податкового повідомлення-рішення, слід виходити із нормативного регулювання порядку надіслання податкових повідомлень-рішень на адресу платника податків.

Суд встановив, що контролюючий орган в порядку, визначеному ст. ст. 42, 58 ПК України, надіслав податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 30 червня 2017 року № 32689-13 за податковою адресою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), однак 30 серпня 2017 року поштове відправлення було повернуто підприємством поштового зв`язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

З тієї ж причини на адресу контролюючого органу та суду були повернуті поштові відправлення, надіслані за зареєстрованим місцем проживання (за податковою адресою) ОСОБА_1 податкова вимога, ухвала та рішення суду у справі № 200/10461/19-а.

Вирішуючи питання щодо можливості поновлення позивачу строку звернення до адміністративного суду, суд виходить з того, що сам по собі цей інститут має на меті полегшення надання учасниками процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин. Обмеження строку реалізації права на судовий захист покликане передусім дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин.

Поряд із цим, право особи на судовий захист гарантується ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому має пріоритетне значення під час здійснення правосуддя, зокрема, при вирішенні судом питання щодо надання можливості його реалізації особою, якій воно надано.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема з п. п. 22-23 рішення від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги; однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність; ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. Правила регулювання строків подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.

В п. 30 рішення від 25 жовтня 2007 року у справі «Балацький проти України» йдеться, що неможливо припустити, щоб п. 1 ст. 6 Конвенції детально описував процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не гарантував сторонам, що спір щодо їх прав та обов`язків буде остаточно вирішено.

Ст. 123 КАС установлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Оцінивши в сукупності повідомлені позивачем обставини та з метою забезпечення доступу до правосуддя суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення ОСОБА_1 строку звернення до суду з цим позовом, оскільки позначення «за закінченням терміну зберігання» не розкриває справжні причини, з яких рекомендований лист не був вручений адресату, та не свідчить про відмову адресата від його отримання.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

1. Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та поновити цей строк.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

3. В підготовчому засіданні проголошені вступна та резолютивна частини ухвали.

4. Повний текст ухвали складений 20 травня 2021 року.

Суддя Т.О. Кравченко