Справа № 380/13673/21
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2022-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року

справа №380/13673/21

провадження № П/380/13856/21

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий-суддя Кедик М.В.,

секретар судового засідання Моляща Т.В.,

за участю:

представник позивач ОСОБА_1 ,

представник відповідача-1 Янів М.І.,

представник відповідача-2 Радик О.І.,

представник третьої особи Цимбрила О.М.

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області, відділу освіти виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Самбірської школи-ліцею імені Андрія Струся про визнання незаконним та скасування рішення, наказу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області, відділу освіти виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області про визнання незаконним та скасування:

- п. 2.4 рішення виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області «Про формування попередньої мережі класів в закладах загальної середньої освіти Самбірської міської ради на 2021-2022 навчальний рік» від 27.05.2021 № 130;

- п. 1.4 наказу відділу освіти виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області «Про формування попередньої мережі класів в закладах загальної середньої освіти Самбірської міської ради на 2021-2022 навчальний рік» від 04.06.2021 № 49.

Ухвалою від 19.08.2021 суддя відкрила провадження у справі та призначила справу до розгляду в загальному позовному провадженні.

Ухвалою, постановленою в підготовчому засіданні 27.04.2022 суд залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Самбірську школу-ліцей імені Андрія Струся.

Ухвалою, постановленою в підготовчому засіданні 11.05.2022 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 11.06.2021 ОСОБА_2 разом з іншими батьками учнів, які в 2021 році завершили навчання в 9 класі Самбірської школи-ліцею імені Андрія Струся та виявили бажання продовжувати навчання в 10 класі, була ознайомлена директором Самбірської школи-ліцею імені Андрія Струся п. ОСОБА_4 зі змістом наказу Відділу освіти виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області «Про формування попередньої мережі класів в закладах загальної середньої освіти Самбірської міської ради на 2021-2022 навчальний рік» № 49 від 04.06.2021. Згідно з п. 1.4 наказу керівники ЗЗСО повинні забезпечити формування 10-х класів загальної середньої освіти на 2021-2022 навчальний рік з наповнюваністю не менше 25 учнів по ЗЗСО.

Також у відповідь на звернення батьків надійшов лист Відділу освіти виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області від 09.08.2021 № 01-11/557 за підписом в.о. начальника п. ОСОБА_5 , який зазначив, що наказ Відділу освіти виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області від 04.06.2021 № 49 прийнято на виконання рішення Виконавчого комітету Самбірської міської ради від 27.05.2021 № 130 «Про формування попередньої мережі класів в закладах загальної середньої освіти Самбірської міської ради на 2021-2022 навчальний рік», яке прийняте відповідно до Законів України «Про освіту», «Про повну загальну середню освіту» та на виконання вимог постанови КМ України від 7.12.2017 №1088 «Про затвердження формули розподілу освітньої субвенції між місцевими бюджетами». Пункт 2.4 рішення Виконавчого комітету Самбірської міської ради від 7.05.2021 року № 130 зобов`язує керівників закладів загальної середньої освіти Самбірської міської ради забезпечити формування 10-х класів у закладах загальної середньої освіти на 2021-2022 н.р. за наявності не менше 25 учнів по ЗЗСО.

Звертає увагу, що донька позивачки ОСОБА_3 в законний спосіб стала ученицею 10 класу Симбірської школи-ліцею імені Андрія Струся. Чинне законодавство про освіту, а саме ч. 2 ст. 12 Закону України «Про повну загальну середню освіту» визначає, що кількість учнів у класі (наповнюваність класу) державного, комунального закладу освіти не може становити менше 5 учнів та більше 74 учнів, які здобувають початкову освіту та 30 учнів, які здобувають базову чи профільну середню освіту. Визначення інших кількісних параметрів наповнюваності класів в закладах загальної середньої освіти (крім спеціальних класів в закладах загальної середньої освіти чи спеціальних закладів загальної середньої освіти) чинне законодавство про освіту не передбачає.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області подав відзив на позовну заяву від 13.09.2021 (вх. 66171), у якому зазначає, що при прийнятті оскаржених положень спірного рішення були враховані вимоги Закону України «Про освіту», Закону України «Про повну загальну середню освіту», вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 № 1088 «Про затвердження формули розподілу освітньої субвенції між місцевими бюджетами», постанови КМУ від 21.02.2018 № 87 «Про затвердження Державного стандарту початкової освіти», наказу Міністерства освіти і науки України від 20.02.2002 № 128, рішення сесії Самбірської міської від 22.12.2020 № 2 «Про бюджет Самбірської міської територіальної громади на 2021 рік». Дане рішення було прийнято з метою створення оптимальних умов для задоволення потреб громадян у отриманні повної загальної середньої освіти, враховуючи визначену потужність (місткість) навчальних закладів, а також спрямоване на раціональне та ефективне використання бюджетних коштів, виділених на освітні процеси.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні проти позову заперечив із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник відповідача відділу освіти виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області подав відзив на позовну заяву від 29.09.2021 (вх. 70927), у якому зазначає, що з рішення Симбірської міської ради від 22.12.2020 № 2 «Про бюджет Симбірської міської територіальної громади на 2021 рік» вбачається, що бюджетом на 2021 рік передбачені видатки на фінансування закладів освіти Самбірської міської ради. Таким чином, фінансування закладів освіти Симбірської міської ради, у тому числі і школи, у якій навчається дочка позивачки, здійснювалось за рахунок коштів місцевого бюджету. Головним розпорядником цих коштів є відповідачі, до повноважень та обов`язків якого входить управління бюджетними коштами та контроль їх ефективного використання. Заклади освіти фінансуються за кошти місцевого бюджету. При цьому виплата заробітної плати здійснюється за рахунок субвенції з Державного бюджету України. Розрахункова наповнюваність класів для бюджету Самбірської міської ради на 2021 рік становить - 25 дітей. Формула розподілу освітньої субвенції спрямована на підвищення якості надання освіти шляхом стимулювання органів місцевого самоврядування до здійснення ними заходів щодо оптимізації неефективної мережі закладів загальної середньої освіті. Коштами освітньої субвенції забезпечується у повному обсязі оплата праці оптимальної чисельності вчителів при максимально ефективній мережі шкіл. Отже, органи місцевого самоврядування (Самбірська міська рада) мають приймати управлінські рішення, що потребують глибокого аналізу діяльності мережі закладів освіти і цілей здійснення видатків. Також, не погоджується з твердженням позивачки про порушення прав дитини щодо здобування базової середньої освіти у найбільш доступному та наближеному до місця її проживання так, як в м. Самборі, де проживає позивачка, функціонують інші заклади освіти.

Представник відповідача-2 у судовому засіданні проти позову заперечив із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач подав відповідь на відзив, у якому вказує, що виконавчий комітет Самбірської міської ради Львівської області (при прийнятті п. 2.4 рішення «Про формування попередньої мережі класів в закладах загальної середньої освіти Симбірської міської ради на 2021- 2022 навчальний рік» №130 від 27.05.2021), і Відділ освіти виконавчого комітету Симбірської міської ради Львівської області (при виданні п. 1.4 наказу «Про формування попередньої мережі класів в закладах загальної середньої освіти Симбірської міської ради на 2021-2022 навчальний рік» № 49 від 04.06.2021) вийшли за межі своїх повноважень та допустили порушення норм Конституції та Законів України, в тому числі і ч. 2 ст. 12 Закону України «Про повну загальну середню освіту», ч. 3 ст. 25 Закону України «Про освіту».

Представник третьої особи подала письмові пояснення, у яких зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про освіту» засновник навчального закладу або уповноважена ним особа не має права втручатися діяльність закладу освіти, що здійснюється ним у межах його автономних прав визначених законом та установчими документами. Також, такого права не передбачено для органу місцевого самоврядування і 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Отже, позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та такими, що передбачений законом спосіб на час виникнення спірних правовідносин спрямовані на захист інтересів її неповнолітньої доньки.

Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів, представника третьої особи, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області «Про формування попередньої мережі класів в закладах загальної середньої освіти Самбірської міської ради на 2021-2022 навчальний рік» від 27.05.2021 № 130 керуючись пп. 2 п. «а» і «б» ст. 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до Закону України «Про освіту», Закону України «Про повну загальну середню освіту», на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 № 1088 «Про затвердження формули розподілу освітньої субвенції між місцевими бюджетами», постанови КМУ від 21.02.2018 № 87 «Про затвердження Державного стандарту початкової освіти», наказу Міністерства освіти і науки України від 20.02.2002 № 128, рішення сесії Самбірської міської від 22.12.2020 № 2 «Про бюджет Самбірської міської територіальної громади на 2021 рік», враховуючи визначену потужність (місткість), з метою створення оптимальних умов для задоволення потреб громадян у отриманні повної загальної середньої освіти, вирішено:

1. Зобов`язати відділ освіти виконавчого комітету Самбірської міської ради (Б. Лисейко) провести попереднє формування мережі класів на 2021-2022 навчальний рік до 31.05.2021.

2. Зобов`язати керівників закладів загальної середньої освіти Самбірської міської ради:

2.1. З метою раціонального та ефективного використання бюджетних коштів забезпечити формування класів в закладах загальної середньої освіти відповідно до норм чинного законодавства та рівномірним розподілом учнів між класами на паралелі.

2.2 Формування мережі класів здійснювати з урахуванням потужності (місткості) закладу, не допускаючи збільшення чисельності класів при перевищенні фактичної потужності школи.

2.3 При проведенні набору учнів у 1-і класи враховувати територію обслуговування для забезпечення права кожної дитини на здобуття початкової та базової середньої освіти в закладі освіти, що найбільш доступний та наближений до місця проживання особи, та не більше 30 учнів у класі.

2.4. Забезпечити формування 10-х класів у закладах загальної середньої освіти на 2021-2022 н.р. за наявності не менше 25 учнів по ЗЗСО.

2.5. При формуванні мережі класів не допускати зниження середньої наповнюваності класів у порівнянні з 2020-2021 навчальним роком.

2.6. Проведення поділів класів на групи при вивченні окремих предметів у ЗЗСО, які фінансуються за рахунок коштів освітньої субвенції, з 01.09.2021 здійснювати лише відповідно до Закону України «Про освіту» розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» ст. 14 п. 3 та наказу МОН України від 20.02.2002 № 128 «Про затвердження Нормативів наповнюваності груп дошкільних навчальних закладів (ясел-садків) компенсуючого типу, класів спеціальних загальноосвітніх шкіл (шкіл-інтернатів), груп продовженого дня і виховних груп загальноосвітніх навчальних закладів усіх типів та Порядку поділів класів на групи при вивченні окремих предметів у загальноосвітніх навчальних закладах».

2.7. Здійснювати поділ класів на групи при вивченні окремих предметів лише з середньою наповнюваністю на паралелі класів більше 27 учнів.

2.8. Повідомити батьків та учнів про невідкриття 10-х класів у 2021 - 2022 н.р. при порушенні пункту 2.4. цього рішення.

2.9. Оплату за завідування навчальними кабінетами з 01.09.2021 р. проводити за умови їх відповідності наказу МОН від 20.07.2004 № 601«Про затвердження Положення про навчальні кабінети загальноосвітніх навчальних закладів».

3. Відповідальність за виконання рішення покласти на керівників закладів загальної середньої освіти Симбірської міської ради та в.о. начальника відділу освіти Б.Лисейка.

Відповідно до Закону України «Про освіту», Закону України «Про повну загальну середню освіту», на виконання рішення виконавчого комітету Самбірської міської ради від 27.05.2021 № 130 відділ освіти виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області прийняв наказ від 04.06.2021 № 49 «Про формування попередньої мережі класів в закладах загальної середньої освіти Самбірської міської ради на 2021-2022 навчальний рік».

Згідно з пп. 1.4 п. 1 вказаного наказу зобовязано керівників ЗЗСО Самбірської міської ради забезпечити формування 10-х класів у закладах загальної середньої освіти на 2021-2022 н.р. з наповнюваністю не менше 25 учнів у класі при середній наповнюваності не менше 25 учнів по ЗЗСО.

Не погодившись із п. 2.4 рішення Виконавчого комітету Самбірської міської ради від 27.05.2021 № 130 «Про формування попередньої мережі класів в закладах загальної середньої освіти Симбірської міської ради на 2021- 2022 навчальний рік» та п. 1.4 наказу Відділу освіти виконавчого комітету Симбірської міської ради Львівської області від 04.06.2021 № 49 «Про формування попередньої мережі класів в закладах загальної середньої освіти Симбірської міської ради на 2021-2022 навчальний рік», позивач звернулася до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень частини 1 статті 10 Закону України Про місцеве самоврядування України (далі - Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частиною 4 статті 10 Закону № 280/97-ВР визначено, що порядок формування та організація діяльності рад визначаються Конституцією України, цим та іншими законами, а також статутами територіальних громад.

Згідно з пп. 1 п. а ст. 32 Закону № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: управління закладами освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту, оздоровчими закладами, молодіжними центрами, які належать територіальним громадам або передані їм, молодіжними підлітковими закладами за місцем проживання, організація їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення.

Відповідно до частини 2 статті 64 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські, районні в містах (у разі їх створення) ради та їх виконавчі органи самостійно розпоряджаються коштами відповідних місцевих бюджетів, визначають напрями їх використання.

Згідно з ч 3 ст. 103-2 Бюджетного кодексу України освітня субвенція розподіляється між відповідними бюджетами на основі формули, яка розробляється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері освіти, та затверджується Кабінетом Міністрів України і має враховувати, зокрема, такі параметри:

1) кількість учнів закладів загальної середньої освіти, учнів, які здобувають повну загальну середню освіту в закладах професійної (професійно-технічної) освіти державної та комунальної власності, студентів, які здобувають повну загальну середню освіту в закладах фахової передвищої освіти і коледжах державної та комунальної власності, у міській та сільській місцевості, гірських населених пунктах;

2) розрахункова наповнюваність класів;

3) навчальні плани.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про повну загальну середню освіту" територіальну доступність повної загальної середньої освіти забезпечують у межах повноважень органи державної влади та органи місцевого самоврядування шляхом формування та утримання мережі закладів освіти, у тому числі опорних, їхніх структурних підрозділів (філій).

Підставою для звернення з позовом до суду стали доводи позивача про те, що спірними рішеннями порушуються права її дочки на освіту.

Суд встановив, що ОСОБА_3 донька позивача навчалася у Самбірській школі-ліцеї імені Андрія Струся.

Суд зазначає, що в оскарженому рішенні від 27.05.2021 № 130, мова йдеться про оптимізацію навчального процесу в зв`язку з неповною наповненістю закладу учнями 10 класів. Мета спірного рішення створення оптимальних умов для задоволення потреб громадян у отриманні повної загальної середньої освіти.

Незгода позивача з таким рішенням не може свідчити про його незаконність.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

У той же час, за приписами статті 2 КАС України звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.

Гарантоване статтею 55 Конституції України, конкретизоване у звичайних законах України, право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Заінтересованість повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача.

Заінтересованість повинна мати об`єктивну основу. Юридична заінтересованість не випливає з самого факту звернення до суду, а повинна передувати йому. Недостатньо лише твердження позивача, наведеного у позовній заяві, про порушення права, свободи або законного інтересу.

Отже обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

З наведеного висновується, що позивач повинен довести, що він має законний інтерес і є потерпілим від порушення цього інтересу з боку суб`єкта владних повноважень.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у наявності у особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу, встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Отже обов`язковою передумовою розгляду позовної заяви по суті є визначення судом фактичної обґрунтованості тверджень позивача про наявність у останнього порушених відповідачем прав, свобод або законних інтересів.

Суд зауважує, що доводи позивача про порушення прав, викладені в позові, не містять жодного обґрунтування негативного впливу на його конкретні, реальні, індивідуально виражені права, свободи чи інтереси,

У той же час, встановлення відсутності матеріально-правової заінтересованості позивача є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд враховує, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 20.02.2019 у справі № 522/3665/17 (адміністративне провадження №К/9901/38991/18) звернув увагу, що з`ясування матеріально-правової заінтересованості позивача передує розгляду питання щодо правомірності рішення, котре оскаржується. Відсутність матеріально-правової заінтересованості позивача є підставою для відмови у задоволенні позову незалежно від правомірності чи неправомірності оскарженого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.06.2018 року у справі № 826/4406/16, від 15.08.2019 у справі № 1340/4630/18.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з статтею 28 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 і підписану Українською РСР 21.02.1990, ратифікованою постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27.02.1991 №789-XII Про ратифікацію Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право дитини на освіту, і з метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей вони, зокрема:

а) вводять безплатну й обов`язкову початкову освіту;

b) сприяють розвиткові різних форм середньої освіти, як загальної, так і професійної, забезпечують її доступність для всіх дітей та вживають таких заходів, як введення безплатної освіти та надання у випадку необхідності фінансової допомоги;

с) забезпечують доступність вищої освіти для всіх на підставі здібностей кожного за допомогою всіх необхідних засобів;

d) забезпечують доступність інформації і матеріалів у галузі освіти й професійної підготовки для всіх дітей;

е) вживають заходів для сприяння регулярному відвіданню шкіл і зниженню кількості учнів, які залишили школу.

Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів, щоб шкільна дисципліна була забезпечена методами, що ґрунтуються на повазі до людської гідності дитини та відповідно до цієї Конвенції.

Держави-учасниці заохочують і розвивають міжнародне співробітництво з питань, що стосуються освіти, зокрема, з метою сприяння ліквідації невігластва і неписьменності в усьому світі та полегшення доступу до науково-технічних знань і сучасних методів навчання. В цьому зв`язку особлива увага має приділятися потребам країн, що розвиваються.

Відповідно до статті 2 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997), нікому не може бути відмовлено у праві на освіту. Держава при виконанні будь-яких функцій, узятих нею на себе в галузі освіти і навчання, поважає право батьків забезпечувати таку освіту і навчання відповідно до їхніх релігійних і світоглядних переконань.

За приписами статті 4 Закону України від 05.09.2017 № 2145-VIII Про освіту (далі - Закон № 2145-VIII) держава забезпечує, зокрема, безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійної (професійно-технічної); розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), відповідно до законодавства. Право на безоплатну освіту забезпечується: для здобувачів дошкільної та повної загальної середньої освіти - за рахунок розвитку мережі закладів освіти всіх форм власності та їх фінансового забезпечення у порядку, встановленому законодавством, і в обсязі, достатньому для забезпечення права на освіту всіх громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства, які постійно або тимчасово проживають на території України. Держава гарантує усім громадянам України та іншим особам, які перебувають в Україні на законних підставах, а також кожній дитині незалежно від підстав її перебування в Україні право на безоплатне здобуття повної загальної середньої освіти відповідно до стандартів освіти. Держава гарантує безоплатне забезпечення підручниками (у тому числі електронними), посібниками всіх здобувачів повної загальної середньої освіти та педагогічних працівників у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 6 Закону Закон № 463-IX в Україні створюються рівні умови для здобуття повної загальної середньої освіти. Кожному забезпечується доступність та якість повної загальної середньої освіти. Кожному громадянину України, іншим особам, які перебувають в Україні на законних підставах, а також кожній дитині незалежно від підстав її перебування в Україні гарантується безоплатне здобуття у державних та комунальних закладах освіти повної загальної середньої освіти на кожному її рівні за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів один раз протягом життя. Здобуття профільної середньої освіти гарантується за академічним або професійним спрямуванням. Здобуття профільної середньої освіти за будь-яким спрямуванням не обмежує право особи на його зміну, а також на здобуття освіти на інших рівнях освіти. Іноземці та особи без громадянства здобувають повну загальну середню освіту в Україні відповідно до законодавства та/або міжнародних договорів України.

Позивач обґрунтовує позов тим, що оскаржене рішення безпосередньо впливає на конституційне право її дитини на освіту, зокрема в розрізі принципу доступності освіти.

Слід зазначити, що Конституційний Суд України у справі про офіційне тлумачення положень частини 3 статті 53 Конституції України (справа про доступність і безоплатність освіти, рішення 5-рп/2004 від 04.03.2004), роз`яснив, що слід розуміти під цими поняттям.

При тлумаченні терміну "доступність" стосовно освіти в державних і комунальних навчальних закладах слід виходити із граматичного визначення слова "доступність" як "доступ для всіх отримати, користуватись, придбати щось", "відповідність силам, здібностям, можливостям кого-небудь".

Системний аналіз положень Конституції України, в яких вживається термін "доступність", дає підстави для висновку, що поняття "доступність освіти" у частині 3 статті 53 Конституції України означає створення державою можливостей для реалізації права людини на освіту. При цьому необхідно зазначити, що доступність дошкільної і загальної середньої освіти є гарантією права кожного на здобуття такої освіти, якому кореспондує обов`язок держави забезпечити реалізацію цього права. Доступність вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах полягає у створенні державою відповідних умов для їх функціонування і розвитку, за яких особа змогла б реалізувати своє право на здобуття вищої освіти на основі конкурсного відбору, з урахуванням своїх здібностей та інтересів у вільному виборі типу вищого навчального закладу, напряму підготовки і спеціальності, профілю навчання.

Таким чином виходячи із змісту поняття "доступність", яке вживається у положеннях Основного Закону України, відповідних законах про освіту, інших нормативно-правових актах, Конституційний Суд України вважає, що доступність освіти за конституційно-правовим смислом необхідно розуміти так, що нікому не може бути відмовлено у праві на освіту, і держава має створити можливості реалізувати це право.

Відповідно до довідки Ралівського опорного закладу загальної середньої освіти ім. І.Франка Відділу освіти Ралівської сільської ради від 26.05.2022 № 06-03/28 ОСОБА_3 навчалася в 10-Б класі даного навчального закладу з 01.09.2021 по даний час.

Отже право на освіту дитини позивачки реалізовано в іншому закладі освіти.

Факту відмови відповідачем у праві на освіту дитині позивача судом не встановлено.

Отже позивачем не наведено обґрунтувань та не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач безпосередньо зазнав втручання в свої права внаслідок прийняття оскаржених рішень, та спричинення внаслідок цього суттєвого негативного впливу саме на права або інтереси його дитини в сфері освіти та завдання їй реальної шкоди, що свідчить про відсутність предмету захисту у суді та фактично вказує на безпредметність заявленого позову.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. У задоволенні позову ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області, відділу освіти виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Самбірської школи-ліцею імені Андрія Струся про визнання незаконним та скасування рішення, наказу - відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст судового рішення складений 13.06.2022.

Суддя Кедик М.В.