Справа № 320/9985/21
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2022-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 червня 2022 року м.Київ № 320/9985/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження заяву про зміну предмету позову у межах адміністратвиної справи за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Бучанська виправна колонія №85" про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної установи "Бучанська виправна колонія № 85" , у якому просить суд:

- визнати неправомірними дії посадових осіб Державної установи «Бучанська виправна колонія № 85» щодо відмови у видачі довідки про заробітну плату форми 122 за період виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції у період з 09 травня 1986 року по 18 травня 1986 року з врахуванням подвійного посадового окладу та окладу за звання, кратності, премії 30 % посадового окладу відповідно до положень Постанови ЦК КПРС №524-156 від 07.05.1986 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції»;

- зобов`язати Державну установу «Бучанська виправна колонія № 85» (, юридична адреса: Україна, 08290, Київська обл., місто Ірпінь, селище міського типу Гостомель, вул. Мирна, будинок 3) видати ОСОБА_1 , довідку, якою підтверджується факт знаходження цілодобово у період часу з 09 травня 1986 по 18 травня 1986 року (безвиїзно) на території зони відчуження (міста Прип`ять, Чорнобиль) з виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції;

- зобов`язати Державну установу "Бучанська виправна колонія" видати ОСОБА_1 , нову довідку про заробітну плату форми 122 за період виконання робіт в зоні відчуження ЧАЕС (м. Прип`ять Київської області) з 09 травня 1986 року по 18 травня 1986 року (цілодобово) з урахуванням посадового окладу, окладу за звання в подвійному розмірі, кратності 3-тьої зони небезпеки, премії в розмірі 30% посадового окладу, та премії в сумі 690 крб. за переопромінення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема, у квітні 1986 року був відряджений до зони відчуження до Бучанської виправної установи №85, де у преіод з 09.05.1985 до 18.05.1986, під впливом іонізуючого випромінювання втратив здоров`я, отримав невиліковну фізичну і психологічну недугу, внаслідок чого отримав інвалідність ІІ групи, отримавши підвищену дозу зовнішнього радіоактивного опромінення, яка склала 26,2 бер. Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію по інвалідності, яка розрахована на підставі довідки, яку видала Державна установа "Бучанська виправна колонія №85" про заробітну плату у зоні відчуження за період з 09.05.1986 по 18.05.1986. У лютому 2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою про надання йому довідки про заробітну плату форми №122 з урахуванням посадового окладу, окладу за звання у подвійному розмірі, кратності 3-тьої зони небезпеки, премії у розмірі 30% посадового окладу, та премії у сумі 690 крб. Проте, відповідач відмовив у наданні такої довідки через відсутність первинних (стверджуючих) документів, які б могли підтвердити відповідні дані у цій довідці. Позивач стверджує, що така відмова відповідача є протиправною, оскільки дані про місце його роботи, тривалість робочого дня підтверджується маршрутним листом, наказом №184 від 20.07.1990 про виплату одноразової винагороди особовому складу апарату, органів і підрозділів УВС, які брали участь у заходах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у сумі 690 крб. На цій підставі, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Ухвалою суду від 04.10.2022 відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив про те, що 16.03.2020 позивачеві була видана довідка №10 про заробітну плату за роботу у населених пунктах зони відчуження у період з 09.05.1986 по 18.05.1986. Водночас, відповідно до роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 12.04.2013 особам офіцерського складу було встановлено виплату одноразової винагороди за отриману гранично допустиму дозу опромінення в розмірі трьох місячних окладів грошового утримання за посадою та військовим званням (розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 №964-рс). До середнього заробітку для нарахування пенсії включаються всі елементи грошового забезпечення за умови, що вони не носять разового характеру, тобто одноразова винагорода до середнього заробітку для обчислення пенсії не включається. Тому, премія та одноразова (винагорода) за шкоду, заподіяну здоров`ю (переопромінення) у розмірі 690 крб, які були виплачені згідно наказу №184 від 20.07.1990 не входять до середнього заробітку для обчислення пенсії, а тому правомірно були не включені у довідку про грошове забезпечення. Винагорода за шкоду, заподіяну здоров`ю при участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС - це виплати, які мають мінливий, разовий і тимчасовий характер і відповідно до ст. 2 Закону України "Про оплату праці" відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат, а не до заробітної плати чи додаткової заробітної плати.

04.11.2021 від позивача надійшла заява про зміну предмету позову.

Ухвалою суду від 11.11.2021 вказана заява ОСОБА_1 про зміну предмету позову повернута позивачеві без розгляду через порушення вимог ч.7 ст. 47 КАС України.

02.12.2021 від позивача повторно надійшла заява про зміну предмету позову з доказами направлення даної заяви відповідачу.

У даній заяві, позивач, посилаючись на вимоги ст. 47 КАС України, просить суд:

- визнати протиправними дії посадових осіб Державної установи «Бучанська виправна колонія № 85» щодо відмови у видачі довідки про заробітну плату форми 122 за період виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції у період з 09 травня 1986 року по 18 травня 1986 року з врахуванням подвійного посадового окладу та окладу за звання, кратності, премії 30 % посадового окладу відповідно до положень Постанови ЦК КПРС № 524-156 від 07.05.1986 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції;

- встановити факт знаходження ОСОБА_1 безвиїзно у період часу починаючи з 09 травня 1986 по 18 травня 1986 року включно, на території зони відчуження (міста Прип`ять, Чорнобиль) де він здійснював виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції;

- зобов`язати Державну установу «Бучанська виправна колонія № 85» (, юридична адреса: Україна, 08290, Київська обл., місто Ірпінь, селище міського типу Гостомель, ВУЛ. МИРНА, будинок 3) видати ОСОБА_1 , довідку якою підтверджується факт знаходження мене цілодобово у період часу з 09 травня 1986 по 18 травня 1986 року (безвиїзно) на території зони відчуження (міста Прип`ять, Чорнобиль) з виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції;

- зобов`язати Державну установу «Бучанська виправна колонія № 85» видати ОСОБА_1 , нову довідку про заробітну плату форми 122 за період виконання робіт в зоні відчуження ЧАЕС (м. Прип`ять Київської області) з 09 травня 1986 року по 18 травня 1986 року (цілодобово) з урахуванням посадового окладу, окладу за звання у подвійному розмірі, кратності 3-тьої зони небезпеки, премії у розмірі 30% посадового окладу, та премії у сумі 690 крб за переопромінення.

Розглянувши дану заяву, та дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У контексті зазначеної норми, предметом позову слід вважати ту його частину, яка характеризує матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення, тобто спосіб судового захисту (ч. 1-3 ст. 5 КАС України).

Вона опосередковується спірними правовідносинами - правом і обов`язком позивача і відповідача. Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Ними будуть: юридичні факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення; доказові факти, тобто ті, що тісно пов`язані з фактами матеріально-правового характеру і на підставі яких можна зробити висновок про їх наявність чи відсутність.

З аналізу положень ч. 1 ст. 47 КАС України суд доходить висновку, що зміна може стосуватися лише предмета або підстави позову. При цьому зміна позивачем одночасно як предмета, так і підстави позову є недопустимою з огляду на те, що така зміна фактично свідчить про появу нового позову, а не про зміну того, що вже перебуває на розгляді у суді.

Позивач на обґрунтування своєї заяви про зміну предмету позову не зазначив жодних обґрунтувань чи пояснень.

Втім, суд зауважує, що дана заява за своєю суттю є одночасно заявою про зміну предмету та підстав позову. Зазначений висновок ґрунтується на тому, що у первинній редакції позовних вимог предмет позову стосувався визнання протиправними дії посадових осіб відповідача щодо відмови у видачі довідки про заробітну плату форми 122 за період виконання позивачем робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 09.05.1986 по 18.05.1986 з урахуванням подвійного посадового окладу та окладу за звання, кратності, премії 30% посадового окладу відповідно до положень ЦК КПРС №524-156 від 07.05.1986 "Про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції" і, як наслідок, зобов`язання відповідача видати таку довідку.

З огляду на виклад обставин у первинній позовній заяві, нові (змінені) позовні вимоги стосуються фактів та обставин, які на момент подачі первинного позову не існували, а тому не могли слугувати підставою для звернення до суду позивача з цим позовом.

Крім того, позивачем не обґрунтовується існування спірних відносин з приводу видачі відповідачем довідки про цілодобове знаходження позивача у період з 09.05.1986 по 18.05.1986 на території зони відчуження (м.Прип`ять) навіть станом на час звернення до суду з заявами про зміну предмету позову, оскільки у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що до пред`явлення позову він звертався до відповідача за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

З огляду на зазначене суд доходить висновку, що подана позивачем заява про зміну предмету позову є заявою, якою одночасно змінюється як підстава, так і предмет позову, що у силу приписів ч. 1 ст. 47 КАС України не допускається та свідчить про виникнення нового позову, який має свій індивідуальний предмет та підстави, які є відмінними від предмета та підстав, визначених позивачем при зверненні до суду з первинним позовом.

Суд зазначає, що порівняльний аналіз предмету та підстав позову, який подано позивачем первісно у даній справі, та заяви про зміну предмету позову, дозволяє дійти висновку, що позивачем фактично заявлено нові позовні вимоги про встановлення факту знаходження безвиїзно у зоні відчуження, які первісно не заявлялися.

При цьому, з матеріалів позовної заяви слідує, що на час звернення до суду з даним позовом, спір щодо фактичного знаходження позивача у зоні відчуження був відсутній, що свідчить про те, що нові позовні вимоги виникли з підстав, які не існували на час звернення до суду з даним позовом.

Таким чином, позивач у заяві про зміну предмету позову, змінив також, і підстави позову, що суперечить приписам ст. 47 КАС України, та зумовлює відмову у прийнятті до розгляду такої заяви.

Керуючись статтями 47 , 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) про зміну предмету позову в адміністративній справі №320/9985/21.

У відповідності до положень статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала окремо від рішення суду не оскаржується та набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя Лисенко В.І.