Справа № 640/21695/20
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2022-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Кучми А.Ю., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просив:

- визнати протиправними дії Київського міського військового комісаріату щодо відмови підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 у відповідності до ст. 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру його пенсії;

- зобов`язати Київський міський військовий комісаріат підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України № 2262-ХІІ, статті 9 Закону України № 2011-ХІІ та з врахуванням положень Постанови № 704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 перерахунку основного розміру його пенсії.

28.10.2021 представником Позивача до суду першої інстанції було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме: копію супровідного листа Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 16.08.2021 № 7270; копію довідки про розмір грошового забезпечення, виданої ОСОБА_1 від 16.08.2021 № 7270/1.

Згідно зі ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі: щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

На підставі наведеного Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 грудня 2021 року закрито провадження у справі № 640/21695/20 за позовом ОСОБА_1 до Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії.

Повернуто ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки сплачену суму судового збору у розмірі 840, 80 (вісімсот сорок) грн. 80 коп., та витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Київський міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 грудня 2021 року в частині задоволеної вимоги щодо компенсації витрат на правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні вказаних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі Київський міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заявлені Позивачем до відшкодування витрати у сумі 1 000,00 грн. не є співмірними складності справи та наданим послугам, а тому не підлягають до задоволення.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 грудня 2021 року залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи вимогу Позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням критерію співмірності зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, та обсягом виконання відповідних робіт, підлягає поверненню з Відповідача на користь Позивача сума витрат, пов`язаних з розглядом справи, на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн.

Колегія суддів частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції в зазначеній частині та вважає його необґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 п. 1 частини 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до пункту 1 частини 3 вказаної статті для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частинами 4, 5 ст. 134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

До суду, Позивачем, для підтвердження витрат на правничу допомогу, було подано: Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 09 вересня 2019 року серії КВ № 5285 на 1 арк., договір про надання правової (правничої) допомоги № 31/07/20-1 від 31 липня 2020 року на 3 арк.; Ордер на надання правової (правничої) допомоги від 14 вересня 2020 серії КВ № 853627 на 1 арк., квитанцію про сплату від 07 вересня 2020 року № 0.0..1 на суму 1000,00 грн на 1 арк., виписку по рахунку за період з 07.09.2020 по 07.09.2020 на 1 арк.

Як вбачається з Акта виконаних робіт послуг від 15 червня 2020 ро за договором № 43 від 12.06.2020 року про надання правової допомоги (адвокатських послуг) від 07.05.2021 року

Відповідно до п. 5.2. договору про надання правової (правничої) допомоги № 31/07/20-1 від 31 липня 2020 року, за надання правової (правничої) допомоги Клієнт сплачує Адвокатському бюро гонорар, що визначається або (і) на основі фіксованої суми, або (і) на основі фіксованої щомісячної оплати, або (і) на основі погодинної оплати. Спираючись на вказане, Сторони погоджуються, що послуги Адвокатського бюро (Адвоката) визначаються у наступному розмірі: підготовка позовної заяви про визнання дій військового комісаріату протиправними та зобов`язати видати оновлену довідку про розмір грошового забезпечення, та відповідних додатків до неї й забезпечення подання її суду (1 000 грн - одна тисяча гривень). Судовий збір (у розмірі 804 гривень) за подання даної позовної заяви Клієнт сплачує самостійно за свої особисті кошти.

На підтвердження сплати наданих правничих послуг Позивачем надано до суду квитанцію від від 07 вересня 2020 року № 0.0..1 про оплату 1 000,00 грн. згідно п. 5.2 договору про надання правової (правничої) допомоги № 31/07/20-1 від 31 липня 2020 року.

За правилами ч. 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч. 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.

Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Вказане правило при вирішені питання про співмірність заявленої до присудження суми витрат на професійну правничу допомогу сформульовано Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17 (73021615) та від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16 (73356068).

Колегія суддів зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Київський міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки в апеляційній скарзі зазначає, що заявлені Позивачем до відшкодування витрати у сумі 1 000,00 грн. не є обґрунтованими у даній адміністративній справі.

Відповідач вказує на те, що дана справа не є складною з урахуванням її фактичних обставин, предмету спору, змісту порушення, предмету доказування, аналізу наведених доказів.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477- IV суди застосовуюсь при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії», заява № 34884/97, п. 30).

У пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції У справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

А у пункті 154 рішення Європейського суду із прав людини від 07.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» (заява № 58442/00) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Правова позиція Верховного Суду щодо необхідності доведення та врахуванням того чи були витрати на правничу допомогу фактичними, а їх розмір обґрунтованим та розумним викладена, зокрема у постанові від 05.05.2018 року у справі № 821/1594/17.

Верховним Судом у постанові від 19.02.2019 року у справі № 803/1032/18 підкреслюється, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи втрат на правничу допомогу необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`ємом наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 травня 2022 року у справі № 580/3392/20.

Суд першої інстанції при постановленні ухвали щодо закриття провадження у справі в частині стягнення витрат на правничу допомогу зазначив, що на підтвердження понесення Позивачем витрат його представником надано: ордер на надання правової (правничої) допомоги від 14.09.2020 серії КВ № 853627, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 09.09.2019 серії КВ № 5285, договір про надання правової допомоги від 31.07.2020 № 31/07/20-1, квитанцію про сплату від 07.09.2020 № 0.0..1 на суму 1000,00 гривень., отже вимога про стягнення коштів за надану професійну правничу допомогу підлягає задоволенню шляхом повернення з Відповідача на користь Позивача суми витрат, пов`язаних з розглядом справи, на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що ані КАС України, ані Законом України «Про судовий збір» не передбачено саме повернення витрат на правничу допомогу.

Як вже було зазначено, за правилами ч. 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Колегія суддів вважає, що вимоги Позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача на корить Позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення з Відповідача судових витрат у сумі 1 000,00 грн., понесених Позивачем під час розгляду даної справи у суді першої інстанції, оскільки дана сума не співмірна зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Як зазначено Верховним судом в постанові від 24 листопада 2021 року у справі № 420/1109/20 визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Таким чином, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів дійшла висновку, що вимога Позивача підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки на корить ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у сумі 500,00 грн.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції зміні в оскаржуваній частині.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки - задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 грудня 2021 року змінити, виклавши абзац 3 резолютивної частини в такій редакції:

«Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки (04112, м. Київ, вул. Парково-Сирецька, буд. 19, ) сплачену суму судового збору у розмірі 840,80 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки (04112, м. Київ, вул. Парково-Сирецька, буд. 19, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 500,00 (п`ятсот) грн.».

В іншій частині ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: А.Ю. Кучма

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 09.06.2022 року.