Справа № 460/12762/21
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2022-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 червня 2022 року

м. Київ

справа № 460/12762/21

адміністративне провадження № К/990/12218/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача: Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Рибачука А.І.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2022 у справі № 460/12762/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій,

УСТАНОВИВ:

У 2021 році ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 29.07.2021 о/рНОМЕР_1 про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із заявою від 23.07.2021;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачеві, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % від суддівської винагороди згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області від 15.07.2021 № 96, виданою 16.07.2021 за № К39-21-41/21, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21.01.2022, позов задоволено.

Не погоджуючись із указаним рішенням, відповідач оскаржив його у апеляційному порядку.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2022, апеляційну скаргу відповідача на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21.01.2022 у справі № 460/12762/21 залишено без руху з підстав несплати судового збору.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2022, апеляційну скаргу відповідача на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21.01.2022 у справі № 460/12762/21 повернуто.

Не погоджуючись з ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2022, відповідач 19.05.2022 через підсистему «Електронний Суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 25.05.2022 касаційну скаргу залишено без руху.

Скаржнику надано десять днів з моменту отримання копії указаної ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до касаційного суду доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій касаційної скарги та сплати судового збору.

На виконання вимог вказаної ухвали скаржник через підсистему «Електронний Суд» 02.06.2022, надіслав до суду заяву про усунення недоліків до якої додав докази про надсилання касаційної скарги відповідачеві та квитанцію про сплату судового збору.

Таким чином, скаржником усунуто недоліки викладені в ухвалі Верховного Суду від 25.05.2022.

Відповідач, вимоги своєї касаційної скарги мотивує тим, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права і, як наслідок, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги у цій справі.

Надаючи оцінку аргументам касаційної скарги щодо їхньої обґрунтованості, Верховний Суд керується такими мотивами.

Відповідно до вимог пункту 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно частини другої статті 333 КАС України, у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Водночас, відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень з питань повернення апеляційної скарги, поставивши можливість такого оскарження у залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування єдиної правозастосовної практики.

Аналіз ухваленого у цій справі судового рішення і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики з питань застосування відповідних норм права.

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» у праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження оскарження ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2022 у цій справі.

На підставі викладеного, керуючись частиною другою статті 333 КАС України, Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2022 у справі № 560/8780/21.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач Л.Л. Мороз

Судді А.Ю. Бучик

А.І. Рибачук