Справа № 120/2062/22-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 червня 2022 р. Справа № 120/2062/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) із позовом до Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04.11.2021 року посадовими особами Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу Renault, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , а використовувався автомобільним перевізником ТОВ «Енергетік Транс Компані». За результатом проведення габаритно-вагового контролю встановлено перевищення вагових параметрів транспортного засобу. В подальшому, 23.11.2021 року заступником начальника Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №293697, якою вирішено стягнути з позивача адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн. Позивач вказує, що він не є суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт в спірних правовідносинах, оскільки не є перевізником, враховуючи те, що транспортний засіб, що перевірявся, був переданий у користування іншій особі.

Ухвалою суду від 21.02.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

У встановлений судом строк представником відповідача надано відзив на позов, в якому вказано, що відповідач вимоги позивача не визнає та зазначає, що перевірку транспортного засобу, який здійснював перевезення вантажу, проведено з дотриманням вимог Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою КМУ від 08.11.2006 №1567, а накладення адміністративно-господарського штрафу здійснено у зв`язку з встановленням порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт ", відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорті", а саме надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення відповідних документів, перелік яких визначений ст. 39 та 48 вказаного Закону.

Відповідь на відзив позивачем не подавалась.

З`ясувавши доводи сторін, викладені в позовній заяві та відзиві на позовну заяву, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, та надавши їм оцінку, суд встановив наступне.

04.11.2021 у пункті габаритно-вагового контролю на автомобільній дорозі Стрий - Умань-Дніпро-Ізварине 423 км. + 647 м. посадовими особами Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки було проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки Renault, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причіпом Flirgl SDS 3850, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №305494 від 04.11.2021 року.

Під час зважування вказаного транспортного засобу було встановлено, що фактичне навантаження на строєну вісь 24,880 т. при нормативно допустимій вазі - 24 т.

Зазначене підтверджується довідкою від 04.11.2021 року №0053950 про результати здійснення габаритно - вагового контролю.

За результатами проведеного вагового контролю посадовими особами Укртрансбезпеки складено акт №0064500 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 04.11.2021.

23.11.2021 року відповідачем було розглянуто справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, за наслідком розгляду якої винесено постанову №305494 від 04.11.2021 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 грн., за порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за що передбачена абз. 3 частини 1 ст. 60 Закону України " Про автомобільний транспорт ".

Вважаючи таку постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-ІІІ).

Так, цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до частини 11 статті 6 Закону № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

За приписами частини 3 статті 6 Закону № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання; визначення пріоритетних напрямів розвитку автомобільного транспорту.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103 (далі - Положення № 103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (пункт 8 Положення № 103).

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону N 2344-III, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням ними ліцензійних умов, а також процедуру здійснення державного нагляду за забезпеченням такими суб`єктами господарювання безпеки автомобільних перевезень передбачено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Надаючи оцінку обставинам, на які посилається позивач в обгрунтування заявленого позову, в контексті оскаржуваної постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу, суд враховує, що суб`єктом юридичної відповідальності згідно абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344 є автомобільний перевізник.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України № 2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Статтею 33 Закону № 2344-III передбачено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.

Крім того статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлена відповідальність автомобільних перевізників у вигляді адміністративно-господарських штрафів за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідальність за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, передбачену ст. 60 вказаного вище Закону, несуть саме автомобільні перевізники.

При цьому слід зауважити, що власником транспортного засобу і автомобільним перевізником не завжди є одна і та сама особа.

Судом встановлено, що станом на день проведення перевірки та складання акту проведення перевірки від 04.11.2021 року, на підставі якого винесено оскаржувану постанову, власником транспортного засобу Renault, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію НОМЕР_3 , а власником причіпу Flirgl SDS 3850, реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію НОМЕР_4 .

Разом з тим, згідно з товарно-транспортною накладною від 02.11.2021 № ЗА 0477, на підставі якої здійснювалося спірне перевезення, автомобільним перевізником зазначено ТОВ «Енергетік Транс Компані».

Факт здійснення спірного перевезення саме на підставі зазначеної товарно-транспортної накладної не заперечується відповідачем, оскільки до відзиву на позов ним самостійно надано копію такої накладної як доказ в справі.

Таким чином, позивач в спірних правовідносинах не є автомобільним перевізником у розумінні положень Закону №2344-ІІІ та не може нести відповідальність, передбачену абзацом 3 частини 1 статті 60 цього Закону.

Статтею 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що у цьому Законі наведені терміни вживаються в такому значенні: послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Згідно із розділом 1 (Терміни та поняття) Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за №128/2568 (з наступними змінами та доповненнями, далі - Правила №363), наведені у цих Правилах терміни та поняття вживаються в такому значенні:

перевізник - фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами;

договір про перевезення вантажів - двостороння угода між перевізником, вантажовідправником чи вантажоодержувачем, що є юридичним документом, яким регламентуються обсяг, термін та умови перевезення вантажів, права, обов`язки та відповідальність сторін щодо їх додержання;

замовлення на перевезення вантажів - документ, який подає вантажовідправник перевізникові на доставляння обумовленої партії вантажів в узгоджені терміни;

замовник - вантажовідправник або вантажоодержувач, який уклав з перевізником договір про перевезення вантажів;

вантажовідправник - будь-яка фізична або юридична особа, яка подає перевізнику вантаж для перевезення;

вантажоодержувач - будь-яка фізична або юридична особа, яка здійснює приймання вантажів, оформлення товарно-транспортних документів та розвантаження транспортних засобів у встановленому порядку.

Також за змістом визначень, що наведені у Правилах №363, товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу; товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Відповідно до пункту 11.1 розділу 11 (Правила оформлення документів на перевезення) Правил № 363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Також постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 року №207 затверджено Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні для водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах (пункт 1). При цьому, як вбачається із пункту 1 вказаного Переліку, для водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, необхідно мати товарно-транспортну накладну.

Із змісту товарно-транспортної накладної №ЗА0477 від 02.11.2021 року слідує, що замовником та вантажовідправником є ТОВ "Захід Агропром", перевізником зазначено ТОВ "Енергетик Транс Компані" ( ), водій ОСОБА_3 , вантажоодержувач - ТОВ "Світ Грейн ".

Вказана товарно-транспортна накладна була пред`явлена водієм посадовим особам Укртрансбезпеки під час здійснення габаритно-вагового контролю, що не спростовано відповідачем, а навпаки підтверджується долученими відповідачем до відзиву письмовими доказами. Відтак, відповідачу було достеменно відомо хто є перевізником в даних правовідносинах.

Доказів про те, що водій ОСОБА_3 здійснював перевезення вантажу в інтересах позивача відповідач не надав.

Отже, з урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що позивач в розумінні вимог Закону № 2344 в межах спірних правовідносин не є автомобільним перевізником, а отже не є суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт згідно ст. 48 Закону № 2344, у зв`язку з чим правових підстав для застосування до нього адміністративно господарського штрафу згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 60 цього ж Закону немає.

Суд зауважує, що відповідачем не надано доказів, які б спростовували наведені твердження позивача та свідчили б про інші факти, відтак, суд погоджується з доводами позивача про протиправність оскаржуваної постанови.

Підсумовуючи вищевикладене та враховуючи, що позивач в межах спірних правовідносин не вважався автомобільним перевізником в розумінні статей 1, 48 Закону №2344, оскаржувана постанова відповідача про застосування адміністративно-господарського штрафу № 293697 від 23.11.2021 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем в обґрунтування заявлених вимог, суд доходить висновку, що з вище наведених мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподілу судових витрат у справі, суд зважає на те, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, предметом оскарження в цій справі є постанова Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу за № 293697 від 23.11.2021 року в розмірі 17000 грн.

Проте, як з`ясовано судом, Подільське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки хоч і вважається суб`єктом владних повноважень в розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України, однак є територіальним (відокремленим) підрозділом Державної служби України з безпеки на транспорті, не має статусу юридичної особи та фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, що виділяються Державній службі України з безпеки на транспорті (Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103).

Відтак, суд доходить висновку, що у даному випадку сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в сумі 992,40 грн. належить присудити останньому за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті, як юридичної особи, яка здійснює свої повноваження через утворені територіальні органи, в даному випадку Подільське міжрегіональне Управління Укртрансбезпеки.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295, 371 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно - господарського штрафу № 293697 від 23.11.2021 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (просп. Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач: Подільське міжрегіональне Управління Укртрансбезпеки (вул. В. Порика, 29, м. Вінниця, ); Державна служба України з безпеки на транспорті (просп. Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ).

.

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна