Справа № 160/1341/22
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2022-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2022 року Справа № 160/1341/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Савченка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -
20 січня 2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Дніпропетровській області, в якій позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить:
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач порушив строк обчислення боргу та не надіслав йому вимогу. Також позивач зазначив, що є інвалідом 3 групи і має пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету. Крім того, судовим рішенням в іншій справі вже скасовано повереню вимогу про сплату боргу (недоїмки), проте податковий орган повторно нарахував недоїмку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 р. позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків, а саме, надання належним чином завірених копій додатків, доданих до позовної заяви для суду та відповідача.
На виконання вимог ухвали суду від 25.01.2022 року позивачем 04.02.2022 р. усунуті означені недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 р. було відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.
31 березня 2022 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшло клопотання, в якому вони просять поновити пропущений з поважних причин строк, що встановлений судом для подачі відзиву на позовну заяву.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2022 р. клопотання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про поновлення процесуального строку для подачі відзиву на позовну заяву було задоволено. Поновлено відповідачу процесуальний строк для подачі відзиву на позовну заяву.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст. 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є адвокатом - самозайнятою особою, що підтверджується копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 15.09.2009 р. № 2052
ОСОБА_1 з 15.09.2009 р. перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області, Лівобережна ДПІ (Самарський район) як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю та відповідно п.5 ч.1 ст.4 Закону № 2464 є платником єдиного внеску.
Оскаржувана вимога містить такі нарахування:
- за 2017 рік (несплачені суми) у сумі 1223,80 грн., термін сплати 02.05.2018 р.;
- за 1 квартал 2018 року у сумі 2 457,18 грн., термін сплати 19.04.2018;
- за 2 квартал 2018 року у сумі 2 457,18 грн., термін сплати 19.07.2018;
- за 3 квартал 2018 року у сумі 2 457.18 грн., термін сплати 19.10.2018;
- за 4 квартал 2018 року у сумі 2 457,18 грн., термін сплати 21.01.2019;
- за 1 квартал 2019 року у сумі 2 754,18 грн., термін сплати 19.04.2019;
- за 2 квартал 2019 року у сумі 2 754,18 грн., термін сплати 19.07.2019;
- за 3 квартал 2019 року у сумі 2 754.18 грн., термін сплати 21.10.2019;
- за 4 квартал 2019 року у сумі 2 754.18 грн., термін сплати 20.01.2020;
- за 1 квартал (січень - лютий) 2020 року у сумі 2078,12 грн., термін сплати 21.04.2020;
- за 2 квартал (червень) 2020 року у сумі 1039,06 грн., термін сплати 20.07.2020;
- за 3 квартал 2020 року у сумі 3 178,12 грн., термін сплати 19.10.2020;
- за 4 квартал 2020 року у сумі 3 300,00 грн., термін сплати 19.01.2021.
У вказаній справі суд встановив, що заборгованість за вказаною вимогою нараховано позивачу на періоди 2017, 2018 та 2019 роки та зазначив, що підставою для скасування оскаржуваної вимоги є порушення процедури (строку нарахування платежів), а не наявність/відсутність у позивача відповідного статусу та обов`язку зі сплати платежів.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VI (далі - Закон про ЄСВ).
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону про ЄСВ (тут і далі - у редакції, чинній на час спірних правовідносин) до платників єдиного внеску віднесено осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону про ЄСВ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Положеннями ч. 4 ст. 4 Закону про ЄСВ передбачено, що особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.
Згідно з ч. 16 ст. 25 Закону про ЄСВ строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.
Відповідно до ч.2 ст. Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції зазначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У Рішенні Конституційного Суду України від 05.06.2019 р. № 3-р(I)/2019 зазначається, що неодмінним елементом принципу верховенства права є юридична визначеність. Юридичною визначеністю обумовлюється втілення легітимних очікувань, тобто досягнення бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки.
У Доповіді Венеціанської комісії № 512/2009 «Про верховенство права» (п.п. 48-49) вказано, що юридична визначеність означає, що норми права повинні застосовуватись із такою гнучкістю, яка б забезпечувала врахування імперативів гуманності (людинолюбства) і справедливості.
Проаналізувавши зазначені джерела, суд дійшов таких висновків.
1. Обов`язковою умовою для звільнення ФОП від сплати ЄСВ, згідно ч. 4 ст. 4 Закону про ЄСВ, є отримання такою особою пенсії за віком або по інвалідності або соціальної допомоги у зв`язку з інвалідністю. (Аналогічний висновок зробив Верховний Суд, зокрема, у постанові від 06.02.2020 р. №620/228/19, де вказав, що на підставі системного аналізу норм Законів України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», беручи до уваги сталу практику Верховного Суду України (зокрема, справи №№ 21-90а15, 21-59а14, 21-56а15, 822/4655/14), а також правові висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у справах №№ 1640/2837/18, 805/2195/17-а, колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду погоджується з судом апеляційної інстанції, що обов`язковою умовою, встановленою частиною четвертою статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» для звільнення ФОП від сплати ЄСВ, є отримання такою особою пенсії за віком або по інвалідності або соціальної допомоги у зв`язку з інвалідністю).
2. Податковий орган, згідно з ч. 16 ст. 25 Закону про ЄСВ, може донарахувати суми єдиного внеску, застосовувати штрафні санкції за порушення порядку нарахування та сплати єдиного внеску, стягувати недоїмки та штрафні санкції за весь період існування СГД, починаючи з дати його взяття на облік як платника ЄСВ.
3. У випадку отримання особою судового рішення, згідно з усталеною судовою практикою, яким скасовано присуджені їй обов`язкові платежі, у неї може виникати підґрунтя для легітимних очікувань, що з неї не будуть стягнуті ці ж платежі (за ці ж періоди) внаслідок їх повторного нарахування в умовах зміни судової практики.
Дослідивши спірні правовідносини з огляду на їх правове регулювання та доводи сторін, суд дійшов таких висновків.
Позивач, який є адвокатом, належить до платників єдиного внеску, а тому податковий орган мав право нараховувати йому такі платежі.
Оскільки податковий орган має право донараховувати суми єдиного внеску, починаючи з дати взяття особи на облік як платника єдиного внеску, суд не може визнати обґрунтованими доводи позивача про порушення строку нарахування внеску.
Інвалідність 3 групи сама по собі не є підставою для звільнення від сплати єдиного внеску, оскільки обов`язковою додатковою умовою для такої пільги є отримання пенсії за віком або по інвалідності або соціальної допомоги у зв`язку з інвалідністю, чого у цій справі не встановлено.
Разом з цим, встановлені у цій справі обставини свідчать, що оскаржуваною вимогою нараховано позивачу платежі з єдиного внеску зокрема, за період 2017-2019 років.
Проте, внески за цей період до цього були нараховані іншою вимогою, яка була скасована судовим рішенням в іншій справі і це рішення набрало законної сили.
У зазначеному рішенні суд, згідно з існуючою на той час судовою практикою, скасував вимоги про сплату єдиного внеску у зв`язку з порушенням строку нарахування платежів.
Сучасна судова практика з цього питання змінилась, однак у позивача, який вже отримав судове рішення на свою користь з вказаних підстав цілком обґрунтовано винили легітимні очікування стосовно того, що з нього не будуть стягнуті ці ж платежі (за ці ж періоди) внаслідок їх повторного нарахування податковим органом в умовах зміни судової практики.
Отже, нарахування позивачу платежів з єдиного внеску за період 2017-2019 років є порушенням принципу юридичної визначеності, як складової верховенства права.
Суд відмовляє у скасуванні іншої частини вимоги та у скасуванні виконавчого збору і комісії, які не є предметом вимоги та, відповідно, предметом спорту у цій справі.
Керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В решті позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко