Справа № 160/7982/22
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

13 червня 2022 р. Справа № 160/7982/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турова О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про скасування арешту нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

07.06.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якій позивачі просить:

- скасувати арешт нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на праві власності, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2016р. серія та номер: 51124003, винесеної державним виконавцем Бабушкінського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області Ахмедовою Діаною Олегівною у виконавчому провадженні ВП №51124003.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2022 року зазначена вище справа розподілена судді Туровій О.М.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160,161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

При вирішенні питання про відкриття провадження у цій справі встановлено, що позовну заяву ОСОБА_1 не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, з огляду на таке.

З матеріалів позовної заяви слідує, що позивач був боржником у виконавчому провадженні №51124003, відкритому з примусового виконання виконавчого листа, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська на підставі рішення цього суду від 25.12.2015р. у цивільній справі №200/18556/15-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» суму заборгованості за кредитним договором №31805-owncash від 11.07.2014 року у сумі 17295,12грн., з яких: неповернута сума кредиту 12000,00грн.; заборгованість по відсоткам 1105,74грн.; прострочена сума комісії за адміністрування кредиту 3313,19грн.; пеня 876,19грн. та понесені витрати по справі сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., а всього 17538,72грн. В рамках виконавчого провадження №51124003 постановою державного виконавця Бабушкінського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області Ахмедової Діани Олегівни про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2016р. на майно боржника - ОСОБА_1 - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , накладено арешт, а в подальшому вказана постанова направлена державним виконавцем до органу реєстрації речових прав на нерухоме майно, яким внесено відповідні відомості про обтяження вказаного майна до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На сьогоднішній день виконавче провадження №51124003 завершене, проте, інформація про обтяження нерухомого майна боржника, яка міститься в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не вилучена і накладений арешт не знято, хоча позивач вищевказану заборгованість перед Публічним акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» погасив та сплатив збір за виконавчим провадженням, що є підставою для зняття накладеного арешту, однак, відповідач ухиляється від вчинення відповідних дій, тому позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом.

Вирішуючи питання щодо визначення юрисдикції, в межах якої має розглядатись ця справа, суд виходить із таких міркувань.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>".

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України".

З огляду на це, не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

При цьому, ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За приписами ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

У розумінні приписів ч.ч.1,2 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Справи за позовами про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) належать до справ адміністративної юрисдикції незалежно від суб`єкта звернення до суду.

Як слідує з матеріалів справи, позивач у даному випадку просить скасувати арешт нерухомого майна, що належить йому на праві власності, що був накладений постановою державного виконавця Бабушкінського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області Ахмедової Діани Олегівни про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2016р. у виконавчому провадженні №51124003, в якому позивач був боржником, а саме виконавче провадження було відкрито з примусового виконання виконавчого листа, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська на підставі рішення цього суду від 25.12.2015р. у цивільній справі №200/18556/15-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, примусове виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.12.2015р. у цивільній справі №200/18556/15-ц на підставі виданого цим судом виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» суми заборгованості за кредитним договором №31805-owncash від 11.07.2014 року у сумі 17295,12грн., з яких: неповернута сума кредиту 12000,00грн.; заборгованість по відсоткам 1105,74грн.; прострочена сума комісії за адміністрування кредиту 3313,19грн.; пеня 876,19грн. та понесені витрати по справі сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., а всього 17538,72грн., є примусовим виконанням державним виконавцем судового рішення на підставі виконавчого документа, виданого загальним судом цивільної юрисдикції, а позивачем у даному випадку, як стороною відповідного виконавчого провадження (боржником) фактично оскаржується бездіяльність державного виконавця, допущена в рамках вказаного виконавчого провадження щодо не вчинення дій відносно скасування накладеного арешту на майно боржника - позивача, а тому відповідно до положень частини 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" дії чи бездіяльність державного виконавця щодо не скасування арешту нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на праві власності, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2016р. серія та номер: 51124003, винесеної державним виконавцем Бабушкінського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області Ахмедовою Діаною Олегівною у виконавчому провадженні ВП №51124003, підлягають оскарженню позивачем до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Зокрема, такий порядок передбачено ст.ст.447-451 ЦПК України.

Так, ст.447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.1 ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими ст.450 ЦПК України, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 451 ЦПК України).

Отже, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

У справі, яка розглядається, суд установив, що ОСОБА_1 не погоджується з бездіяльністю державного виконавця щодо не скасування арешту нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на праві власності, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2016р. серія та номер: 51124003, винесеної державним виконавцем Бабушкінського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області Ахмедовою Діаною Олегівною у виконавчому провадженні ВП №51124003, та просить скасувати вказаний арешт, накладений у виконавчому провадженні №51124003, відкритому з примусового виконання виконавчого листа, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська на підставі рішення цього суду від 25.12.2015р. у цивільній справі №200/18556/15-ц, ухваленого в порядку цивільного судочинства, при цьому позивач є стороною цього виконавчого провадження, таким чином ця справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства і має бути розглянутий в порядку цивільного судочинства, тому у відкритті провадження у цій справі слід відмовити.

Керуючись статтями 4, 19, 170, 248, 256 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про скасування арешту нерухомого майна.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження у справі надіслати позивачеві разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

На виконання вимог частини 6 статті 170 КАС України роз`яснити позивачеві, що розгляд такої справи віднесено до цивільної юрисдикції, тому він може звернутися з даними вимогами до місцевого загального суду, який видав виконавчий документ, на підставі якого були відкриті виконавчі провадження, в порядку цивільно-процесуального законодавства.

Також роз`яснити позивачеві, що відповідно до частини 5 статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295-297 КАС України.

Суддя: О.М. Турова