Справа № 420/20466/21
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2022-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Подільської міської ради Подільського району Одеської області, виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 28 жовтня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Подільської міської ради Подільського району Одеської області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльності Подільської міської ради щодо ненадання достовірної, повної та точної інформації на запит про доступ до публічної інформації ОСОБА_1 № 66/01/01/03 від 16 вересня 2021 року;

- зобов`язати Подільську міську раду надати повну, достовірну та точну інформацію, що запитувалась згідно запиту про доступ до публічної інформації ОСОБА_1 № 66/01/01/03 від 16 вересня 2021 року.

Ухвалою суду від 02.11.2021 року залишено без руху адміністративний позов.

18.11.2021 року на виконання вимог ухвали суду від 02.11.2021 року до суду надійшла заява разом із уточненим позовом ОСОБА_1 до Подільської міської ради Подільського району Одеської області, виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Подільської міської ради Подільського району Одеської області щодо ненадання вiдповiді на запит на інформацію ОСОБА_1 №66/01/01/03 вiд 16 вересня 2021 року.

- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області щодо ненадання достовірної, повної та точної інформації на запит про доступ до публічної інформації ОСОБА_1 № 66/01/01/03 від 16 вересня 2021 року.

- зобов`язати Подільську міську раду Подільського району Одеської області та Виконавчий комітет Подільської міської ради Подільського району Одеської області надат повну, достовірну та точну інформацію, що запитувалась згідно запиту про доступ до публічної інформації ОСОБА_2 № 66/01/01/03 вiд 16 вересня 2021 року, а саме копію документу, на підставі якого ПАТ «Райфайзер Банк Аваль», якщо відповідач повідомить про допущення описки у наданих на запитах відповідях) наданий дозвіл Виконавчим комітетом Подільської міської ради Подільського району Одеської області на розміщення реклами. комітету.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 09.09.2021 року від звернувся до відповідача із запитом про доступ до публічної інформації, в якому просив надати перелік суб`єктів, яким наданий дозвіл виконавчим комітетом Подільської міської ради Подільського району Одеської області на розміщення реклами. У відповідь на даний запит відповідачем складено листа №324/291 від 09.09.2021 року, в якому зазначено про надання дозволу на розміщення реклами ПАТ «Райфайзер Банк Аваль». 16.09.2021 року позивачем було подано запит, в якому він просив надати копію документу на підставі якого ПАТ «Райфайзер Банк Аваль» було надано дозвіл на розміщення реклами. У відповідь на даний запит відповідачем складено листа №427/390 віл 21.09.2021 року, в якому зазначено, що такий дозвіл ПАТ «Райфайзер Банк Аваль» не видавався.

Позивач вважає, що ненадання Подільською міською радою Подільського району Одеської області відповіді на запит ОСОБА_1 про доступ до публічної інформації №66/01/01/03 від 16.09.2021 року є порушенням Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Ухвалою суду від 02.12.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву (в редакції уточнень за вх.№64364/21) і відкрито провадження в адміністративній справі.

Судом вирішено розглядати справу в порядку, визначеному статтею 262 КАС України.

30.12.2021 року (вх.№74903/21) від Подільської міської ради Подільського району Одеської області до суду надійшов відзив на позовну заяву.

У відзиві вказано, що позивачем було направлено запит на отримання публічної інформації до Подільськоп мiської ради, в якому він просив надати інформацію про перелік суб`єктів, яким наданий дозвіл Виконавчим комітетом Подільської міської ради Подільського району Одеської області на розміщення реклами. Вказаний запит надійшов до Подільської міської ради 09.09.2021 року (загалом від позивача 09.09.2021 року надійшло 24 запита на отримання публічної інформації) та відповідь на нього була надана 14.09.2021 р., в якій надано перелік всіх суб`єктів, якими розміщена реклама на території міста Подільська.

Фактично, вказано у відзиві, з усього переліку суб`єктів дозвіл на розміщення реклами Виконавчим комітетом Подiльської міської ради Подільського району Одеської області надавався одній фізичній особі-підприємцю, оскільки Виконавчий комітет Подільської міської ради Подільського району Одеської області був утворений згідно рішення Подільської міської ради № 2-I вiд 11.11.2020 р. Питання про надання, подовження, скасування дозволів на розміщення зовнішньоп реклами на території міста Подільська згідно з п.п. 13 п. «а» ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відноситься до повноважень виконавчого комітету. З огляду на цей факт було надано перелік всіх суб`єктів, якими розміщено рекламу на території міста Подільська. 16.09.2021 року до Подільської міської ради від позивача надійшло 14 запитів на отримання публічної інформації по кожному суб`єкту, які були зазначені в переліку за попереднім запитом (17.09.2021 року 6 запитів, та 13.10.2021 року - 2 запити). У запиті № 66/01/01/03 від 16.09.2021 року позивач просив надати копію документа на підставі якого ПАТ «Райфайзер Банк Аваль» наданий дозвіл Виконавчим комітетом Подільської міської ради Подільського району Одеської областi на розміщення реклами. На зазначений запит Подільською міською радою було надано вiдповiдь за № 427/390 iнф вiд 22.09.2021 року, в якій повідомляється, що ПАТ «Райфайзер Банк Аваль» дозвіл Виконавчим комітетом Подільської міської ради Подільського району Одеської області на розміщення зовнішньої реклами на території міста Подільськ не надавався.

У відзиві вказано, що щодо інших суб`єктів, стосовно яких позивачем також зроблені аналогічні запити вiдповiдь надавалась така сама. ПАТ Райфайзер Банк Аваль дозвіл на розміщення реклами надавався виконавчим комітетом Котовської міської ради. Щодо ФОП ОСОБА_3 позивачу надано копію документа на підставі якого останньому надано дозвіл Виконавчим комітетом Подільської міської ради Подiльського району Одеської області на розміщення реклами, оскiльки такий дозвіл надавався Виконавчим комітетом Подільської міської ради Подільського району Одеської області.

Як стверджує відповідач, по першому запиту позивачу було надано перелік суб`єктів, якими розміщена реклама, а по другому відповідь по суті питання.

Зважаючи на вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

30.12.2021 року (вх.№74902/21) від представника відповідача до суду надійшло клопотання про відмову в стягненні витрат на правничу допомогу.

27.01.2022 року (вх.№ЕП/3017/22), 31.01.2022 року (вх..№ЕС/231/22, вх.№ЕС/232/22) від позивача до суду надійшла відповідь на відзив та заперечення на клопотання про відмову у стягненні адвокатських витрат.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позов, відповіді на відзив і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено такі факти та обставини.

Позивачем було направлено до Подільської міської ради Подільського району Одеської області запит на отримання публічної інформації, в якому він просив:

«Надати інформацію про перелік суб`єктів, яким наданий дозвіл Виконавчим комітетом Подільської міської ради Подільського району Одеської області на розміщення реклами.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», прошу надати відповідь протягом 5 робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, то прошу надіслати таку кількість копій, яка не буде перевищувати 10 сторінок».

Судом встановлено, що вказаний запит надійшов до Подільської міської ради 09.09.2021 року та відповідь на нього була надана виконавчим комітетом Подільської міської ради 14.09.2021 р. №324/291 інф, в якій надано перелік всіх суб`єктів, якими розміщена реклама на території міста Подільська, зокрема, ПАТ «Райфайзер Банк Аваль».

16.09.2021 року до Подільської міської ради від позивача надійшов запиті № 66/01/01/03 від 16.09.2021 рок, в якому позивач просив надати такі документи:

«Копію документа на підставі якого ПАТ «Райфайзер Банк Аваль» наданий дозвіл Виконавчим комітетом Подільської міської ради Подільського району Одеської областi на розміщення реклами.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», прошу надати відповідь протягом 5 робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, то прошу надіслати таку кількість копій, яка не буде перевищувати 10 сторінок».

На зазначений запит виконавчим комітетом Подільською міською радою було надано вiдповiдь за № 427/390 iнф вiд 22.09.2021 року, в якій повідомляється, що ПАТ «Райфайзер Банк Аваль» дозвіл Виконавчим комітетом Подільської міської ради Подільського району Одеської області на розміщення зовнішньої реклами на території міста Подільськ не надавався.

Вважаючи протиправною бездіяльність Подільської міської ради Подільського району Одеської області щодо ненадання вiдповiді та запит на інформацію ОСОБА_1 №66/01/01/03 вiд 16 вересня 2021 року та вважаючи протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області щодо ненадання достовірної, повної та точної інформації на запит про доступ до публічної інформації ОСОБА_1 № 66/01/01/03 від 16 вересня 2021 року, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно ст. 5 вказаного Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначений Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Статтею 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п.1, п.2 та п.3 ч.1 ст.3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.

Згідно з положеннями ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про інформацію» кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Статтею 16 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що запит, що пройшов реєстрацію в установленому розпорядником інформації порядку, обробляється відповідальними особами з питань доступу до публічної інформації.

Згідно ч.ч.1,2 статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до частин 1, 2 та 4 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до частин 1-4 ст.21 Закону № 2939-VI інформація на запит надається безкоштовно.

У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк.

Розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно.

При наданні особі інформації про себе та інформації, що становить суспільний інтерес, плата за копіювання та друк не стягується.

Таким чином, якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані із копіюванням документів понад встановлений обсяг.

Вирішуючи питання щодо повноти наданої позивачу інформації у відповідь на його запити, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі за текстом Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частина 3 ст. 24 Закону № 280/97-ВР визначає, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до п.13 ст. 30 Закону № 280/97-ВР, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать надання дозволу в порядку, встановленому законодавством, на розміщення реклами.

Питання регулювання відносин, що виникають у зв`язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах та порядок надання дозволів на розміщення такої реклами регулюється Постановою Кабінету Міністрів України № 2067 від 29.12.2003 р. «Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами».

Згідно з п. 3 зазначених Правил, зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Як встановлено судом, за результатами розгляду запиту позивача від 09.09.2021 р. про доступ до публічної інформації виконавчим комітетом Подільської міської ради Подільського району Одеської області повідомлено про надання виконавчим комітетом Подільської міської ради Подільського району Одеської області ПАТ «Райфайзер Банк Аваль» дозволу на розміщення реклами.

Проте, за наслідками розгляду повторного запиту позивача від 16.09.2021р. про доступ до публічної інформації виконавчим комітетом Подільської міської ради Подільського району Одеської області повідомлено, що виконавчим комітетом Подільської міської ради Подільського району Одеської області ПАТ «Райфайзер Банк Аваль» дозвіл на розміщення зовнішньої реклами на території м. Подільськ не надавався.

Так, позивач просив надати копію документу, на підставі якого ПАТ «Райфайзер Банк Аваль» було надано дозвіл на розміщення реклами, оскільки у відповіді на попередній запит позивача йому було повідомлено про надання ПАТ «Райфайзер Банк Аваль» такого дозволу. Проте, у відповіді від 22.09.2021р. зазначено, що такий дозвіл виконавчим комітетом Подільської міської ради не видався.

Наведені відповідачем у відзиві доводи про те, що така відповідь надана тому, що ПАТ «Райфайзер Банк Аваль» дозвіл на розміщення зовнішньої реклами був наданий не виконавчим комітетом Подільської міської ради, оскільки останній створено згідно рішення №2-1 від 11.11.2020 року, суд до уваги не бере, оскільки у відповіді на запит позивача від 16.09.2021 р. таке обґрунтування відсутнє. Крім того, така відповідь суперечить змісту відповіді на попередній запит позивача від 09.09.2021 р., що свідчить про неповноту та неточність відповіді на запит позивача від 16.09.2021 р.

Відповідно до ч.1 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідачем у справі - виконавчим комітетом відповідь на запит номінально надана, проте вона не відповідає вимогам пункту 6 частини 1 статті 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Тобто, відповідачем виконавчим комітетом Подільської міської ради Подільського району Одеської області допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у ненаданні достовірної, повної та точної інформації на запит про доступ до публічної інформації ОСОБА_1 № 66/01/01/03 від 16 вересня 2021 року.

При цьому, суд враховує, що запит на публічну інформацію був адресований Подільській міській раді Подільського району Одеської області, а не її виконавчому комітету, який є самостійною юридичною особою.

Частиною 3 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

В той же час, як вже вказано вище, відповідно до до п.13 ст. 30 Закону № 280/97-ВР, до відання саме виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать надання дозволу в порядку, встановленому законодавством, на розміщення реклами.

З урахуванням вищевикладеного та з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що оскільки відповіді на запит позивача надано саме виконавчим комітетом Подільської міської ради Подільського району Одеської області, то саме даних суб`єкт владних повноважень є особою, яка володіє запитуваною позивачем інформацією.

В той же час, щодо доводів відповідача про те, що дозвіл на розміщення реклами видавався Котовською міською радою, то суд зазначає, що згідно з пп.20 п.6-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні найменування представницького органу місцевого самоврядування сформованої територіальної громади як юридичної особи, як правило, складається з частини, яка є похідною від власного найменування населеного пункту, визначеного її адміністративним центром, у формі прикметника та відповідного загального найменування представницького органу місцевого самоврядування (сільська, селищна, міська рада)

Найменування виконавчого органу місцевого самоврядування сформованої територіальної громади як юридичної особи, як правило, складається з відповідного загального найменування виконавчого органу місцевого самоврядування (виконавчий комітет, управління, відділ, департамент тощо) та повного найменування відповідного представницького органу місцевого самоврядування у родовому відмінку.

Так, постановою Верховної ради України «Про перейменування деяких населених пунктів» від 12 травня 2016 року № 1353-VIII місто Котовськ на місто Подільськ.

Суд погоджується з доводами позивача, що зміна найменування не свідчить про заміну представницького органу місцевого самоврядування, тому всі права та обов`язки, а також дії, вчинені представницьким органом місцевого самоврядування до перейменування є чинними для органу місцевого самоврядування після здійснення перейменування.

Щодо доводів відповідача про те, що виконавчий комітет Подільської міської ради Подільського району Одеської області утворений згідно рішення №2-1 від 11.11.2020 року, то суд зазначає, що дійсно даним рішенням відповідно до ст.ст. 26, 51,54-№ Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Подільською міською радою Подільського району Одеської області вирішено утворити виконавчий комітет Подільської міської ради Подільського району Одеської області.

В той же час, дана обставина не нівелює то факт, що Виконавчий комітет Подільської міської ради Подільського району Одеської області відповідно до п.13 ст. 30 Закону № 280/97-ВР володіє запитуваною позивачем інформацією.

При вирішенні даної адміністративної справи варто зазначити, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, тобто не вчинення ним дій за наявності нормативно визначеного обов`язку їх вчинити, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичної особи, прав та інтересів юридичної особи (зокрема, ненадання відповіді на скаргу тощо).

В контексті вимог позивача, бездіяльність при розгляді звернення - це бездіяльність суб`єкта владних повноважень, яка полягає в пасивній поведінці (не вчиненні жодних дій) і невиконанні покладеного на нього правового обов`язку надати відповідь на звернення.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи приписи ч.2 ст.9 КАС України, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню шляхом:

- визнання протиправною бездіяльності Виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області щодо ненадання достовірної, повної та точної інформації на запит про доступ до публічної інформації ОСОБА_1 № 66/01/01/03 від 16 вересня 2021 року;

- зобов`язання Виконавчий комітет Подільської міської ради Подільського району Одеської області повторно розглянути запит ОСОБА_1 № 66/01/01/03 від 16 вересня 2021 року, з урахуванням висновків суду.

В той же час, під час розгляду даної справ судом не встановлено, що саме Подільська міська рада Подільського району Одеської області допустила протиправну бездіяльність щодо розгляду запиту позивача, оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що розгляд відповідного запиту було здійснено не даним суб`єктом владних повноважень, а виконавчим комітетом Подільської міської ради Подільського району Одеської області, тобто органом, який володіє відповідною інформацією.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.ч.3-4 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Позивач на підставі Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач просить суд присудити на його користь витрати на надання правової допомоги у розмірі 8100,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частиною другою статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Суд вказує на те, що відповідачем не було подано до суду відповідного клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певну суму, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (269).

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року по справі № 810/2760/17.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано договір № 95/09/21 про надання правничої допомоги.

Відповідно до додаткової угоди № 4 від 05.10.2021 року, сторони погодили наступний зміст доручення: захист прав, свобод та законних інтересів клієнта під час оскарження в судовому порядку дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - Подільської міської ради Подільського району Одеської області.

На виконання п.4 договору між сторонами погоджено наступний розрахунок вартості послуг адвоката:

1. Консультація, аналіз нормативної бази, пошук судової практики - 1000 грн./1 година,

2. Формування правової позиції, складання заяв по суті справи - 1500 грн./1 година/1 документ,

3. Складання заяв, клопотань, інших процесуальних документів, друкування документів, підготовка додатків, засвідчення копій, направлення до суду - 800 грн./1 година/1 документ.

Відповідно до п. 3 додаткової угоди, за домовленістю між сторонами, оплата за договором здійснюється клієнтом у готівковій формі у день підписання акту наданих послуг у гривні.

На підтвердження наданих послуг позивачем надано Акт наданих послуг від 21.10.2021 року, відповідно до якого сторони договору склали вказаний акт, у свою чергу адвокат передав, а клієнт прийняв юридичні послуги:

1. Консультація, аналіз нормативної бази, пошук судової практики - 2000 грн. за 2 години роботи адвоката,

2. Формування правової позиції, складання заяв по суті справи - 4500 грн. за 3 години роботи адвоката,

3. Складання заяв, клопотань, інших процесуальних документів, друкування документів, підготовка додатків, засвідчення копій, направлення до суду - 1600 грн. за 2 години роботи адвоката.

Загальна вартість наданих послуг - 8100,00 грн.

На підтвердження факту сплати відповідних коштів за надану правничу допомогу позивачем надано прибутковий касовий ордер № 25/4 від 21.10.2021 року про сплату послуг в розмірі 8100,00 грн.

Разом з цим, на думку суду, при наданні адвокатом правничої допомоги позивачу на суму 8100,00 грн. не було належним чином враховано витрачений час на вчинення дій та їх обсяг, що пов`язані з розглядом справи.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 8100,00 грн. є необґрунтованим та непропорційним до предмета спору та складності справи.

Таким чином, суд вважає за можливе присудити на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу по цій справі в сумі 1000,00 грн.

Суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу саме у сумі 1000,00 грн. є пропорційним до предмета спору та складності справи.

При вирішенні даного питання суд враховує, що виїзд для зустрічі, підготовка пропозиції про досудове врегулювання спору, не є правовою допомогою у розумінні приписів КАС України.

Позивачем також не обґрунтовано доцільність повторного узгодження правової позиції вже після складання позову.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн.

Варто зазначити, що статтею 27 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, кожному дорученню, незалежно від розміру обумовленого гонорару, адвокат повинен приділяти розумно необхідну для його успішного виконання увагу. При виконанні доручення адвокат зобов`язаний використати всі розумно необхідні і доступні йому законні засоби для надання ефективної професійної правничої (правової) допомоги клієнту, здійснення його захисту або представництва.

Суд також зауважує, що уклавши договір про надання правової допомоги адвокат визначає гонорар, тобто вартість своїх послуг за виконання доручення (надання послуг) і при цьому адвокат зобов`язаний використати всі розумно необхідні і доступні йому законні засоби для надання ефективної професійної правничої (правової) допомоги клієнту та успішно здійснити його захист або представництво.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 205, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Подільської міської ради Подільського району Одеської області, виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнання протиправною бездіяльності Виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області щодо ненадання достовірної, повної та точної інформації на запит про доступ до публічної інформації ОСОБА_1 № 66/01/01/03 від 16 вересня 2021 року.

Зобов`язання Виконавчий комітет Подільської міської ради Подільського району Одеської області повторно розглянути запит ОСОБА_1 № 66/01/01/03 від 16 вересня 2021 року, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

Відповідачі:

Подільська міська рада Подільського району Одеської області (просп.Шевченка, 2, м.Подільськ, Одеська обл., 66300, ).

Виконавчий комітет Подільської міської ради Подільського району Одеської області(просп.Шевченка, 2, м.Подільськ, Одеська обл., 66300, ).

Суддя С.М. Корой