Справа № 160/3946/22
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2022-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2022 року Справа № 160/3946/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Приватного підприємства "Арсенал-2010" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
21.02.2022 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства «Арсенал-2010» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати Рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 17.08.2021 №2993539/34683850 про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної від 14.08.2020 р. №6; зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Приватного підприємства «Арсенал-2010» від 14.08.2020 р. №6 за датою її подання до реєстрації - 25.08.2020 р.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
Видами діяльності Приватного підприємства "Арсенал-2010" згідно КВЕД, є наступні: 28.13 - виробництво інших помп і компресорів (основний); 24.52 - лиття сталі; 24.54 - лиття інших кольорових металів; 25.62 - механічне оброблення металевих виробів; 46.18 - діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами; 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля; 33.12 - ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення; 28.25 - виробництво промислового холодильного та вентиляційного устаткування; 46.13 - діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами; 46.12 - діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами та інші.
Відповідно до напрямків діяльності Приватне підприємство "Арсенал-2010" уклало договір поставки №25 від 19.02.2019 р. з Комунальним підприємством «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради.
Відповідно до п 1.1 Договору №25 в порядку та умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується передавати у власність Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити «Товар», асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру, загальна вартість визначено Сторонами у специфікації.
Відповідно до п.1.2 Договору найменування товару - Гази промислові (у балонах).
Згідно до Додаткової угоди №1 від 27.12.2019 р. до Договору поставки №25 від 19.02.2019 р. Сторони виклали п. 2.2 Договору було викладено в наступній редакції» «Загальна ціна договору та ціна одиниці товару, асортимент, кількість визначаються Сторонами у видаткових накладних, які формуються за домовленістю сторін для кожної конкретної поставки Товару».
На підставі договору позивачем виписано рахунок-фактура №01-17.06.2020 від 17.06.2020 на товар: кисень (40л/6,3 м3). Загальна вартість цього товару складає 6393, 60 грн. (в т.ч. ПДВ - 1065,60 грн.)
Факт оплати у розмірі 6393, 60 грн. (у тому числі ПДВ - 1065,60 грн.) підтверджується платіжним дорученням №2354 від 19.06.2020 р. та банківською випискою за 19.06.2020 р., які містяться в матеріалах справи.
На підтвердження реальності здійсненої операції позивачем подано повідомлення про подання пояснень та копій документів від 17.06.2021 р. №14 щодо податкових накладних розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено та надано копії документів довільного формату, (про що в повідомленні міститься відмітка «кількість додатків: 19 шт.». Усі документи, подані в якості додатків містяться в матеріалах справи) на підтвердження реальності здійсненої господарської операції з контрагентами, а саме: 1) Договір поставки №25 від 19.02.2019 р. ; 2) Специфікація №1 від 19.02.2019 р. до Договору поставки №25 від 19.02.2019 р.; 3) Додаткова угода №1 від 27.12.2019 р. до договору поставки №25 від 19.02.2019 р.; 4) Рахунок фактура №01-17.06.2020 від 17.06.2020 р.; 5) Видаткова накладна №01-17.06.2020 від 17.06.2020; 6) Платіжне доручення №2354 від 19.06.2020 р. на суму 6393,60 грн.; 7) Банківська виписка за 19.06.2020 від 17.06.2021 р.; 8) Договір поставки № 14/04-03-19 від 04.03.2019 р.; 9) Додаток №1 від 04.03.2019 р. до Договору поставки №14/04-03-19 від 04.03.2019 р.; 10) Додаток №2 від 02.03.2020 р. до Договору поставки №14/04-03-19 від 04.03.2019 р.; 11) Рахунок №2671 від 17.06.2020 р.; 12) Видаткова накладна №2803 від 17.06.2020 р.; 13) Платіжне доручення №33 від 12.08.2020 р. на суму 2448,00 грн.; 14) Банківська виписка за 12.08.2020 р. від 17.06.2021 р.; 15) Товарно-транспортна накладна @P2803 від 17.06.2020 р.; 16) Дозвіл на обслуговування балонів ТОВ «Імперіалтeхгаз» від 23.04.2019 р. №97.19.30; 17) Дозвіл ТОВ «Імперіалтeхгаз» від 08.08.2016 №1407.16.14; 18) Дозвіл ТОВ «Імперіалтeхгаз» від 05.12.2017 р. №0854.17.14; 19) Сертифікат якості кисню від 22.01.2020 р. №553.
Не зважаючи на це, 17.08.2021 р. контролюючий орган прийняв рішення про відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №2993539/34683850. Цим рішенням Приватному підприємству «Арсенал-2010» було відмовлено у реєстрації в ЄРПН податкової накладної №6 від 14.08.2020 року за господарською операцією з надання послуг поставки.
Підставою для відмови у реєстрації податкової накладної №6 від 14.08.2020 р. контролюючий орган визначив: «Ненадання платником податків копій документів: Первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків/фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг), з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.»;
У частині оскаржуваного рішення «Додаткова інформація» зазначено: «Без підтвердження обґрунтованості оформлення ПН даними бухгалтерського обліку. Не подано оборотно-сальдову відомість по рахункам 631, 361. Встановлено здійснення операцій з ризиковими контрагентами.».
При цьому, незважаючи на те, що безпосередньо бланком рішення передбачена необхідність підкреслити в зазначеному переліку документи, яких платник податків не надав, жодне з найменувань документів в цій частині рішення №2993539/34683850 не підкреслене. Із цього факту слід дійти висновку про те, що безпосередньо до документів, поданих Приватним підприємством «Арсенал-2010», у ГУ ДПС у Дніпропетровській області претензій немає.
Позивач вважає, що у спірному рішенні не наведено обґрунтувань причин відмови в реєстрації податкової накладної, складеної позивачем, що призводить до протиправності.
На підставі вищевикладеного, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду для захисту своїх порушених прав та законних інтересів.
Ухвалою суду від 22.02.2022 року було залишено позовну заяву без руху з огляду на невідповідність зазначеного адміністративного позову вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.
11.04.2022 р., через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду, представником позивача було подано документи на виконання вимог ухвали суду від 22.02.2022 р.
Ухвалою суду від 15.04.2022 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні.
Надавши правову оцінку обґрунтованості зупинення реєстрації податкової накладної, суд зазначає наступне.
Правовідносини сторін, що виникають у сфері внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних, регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996 р. № 254к/96-ВР, Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI, Порядку прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 р. №1165 тощо.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ст. ст.8, 9 Кодексу адміністративного судочинства України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодекс їу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Відповідно до п.201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Суд зазначає, що податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Суд зазначає, що порядок зупинення реєстрації ПН/РК визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року №1165 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», а також Наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 року №520 «Про затвердження Порядку прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».
Відповідно до пункту 5 Порядку №1165, платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку, показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.
Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій.
Пунктом 6 Порядку №1165 встановлено, що у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.
Пунктом 7 Порядку №1165 встановлено, що у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.
Відповідно до пункту 10 Порядку №1165, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
Відповідно до п.11 Порядку №1165, у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:
1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;
2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;
3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.
Пунктами 25, 26 Порядку №1165 визначено, що комісія центрального рівня приймає рішення про неврахування таблиці даних платника податку, розглядає скарги на рішення комісій регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.
Комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
Комісія регіонального рівня діє в межах повноважень, визначених цим Порядком та Порядком прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим Мінфіном.
Відповідно до пункту 4 Наказу Мінфіну №520, у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.
Пунктом 5 Наказу Мінфіну №520 визначено Перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі.
Відповідно до пунктів 6 та 7 Наказу Мінфіну №520, письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування.
Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період (п.п. 19 п. 201.1 ст. 201).
Судом встановлено, що Приватним підприємством "Арсенал-2010" відповідно до статей 185, 186, 187, 201 Податкового кодексу України було виписано та направлено на реєстрацію в ЄРПН податкову накладну №6 від 14.08.2021 року, реєстрацію якої було спочатку безпідставно зупинено Головним управлінням ДПС в Дніпропетровській області, а потім взагалі було відмовлено у реєстрації останньої.
Додатком 3 до Порядку №1165 встановлено наступні Критерії ризиковості здійснення операції:
1. Відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), у таблиці даних платника податку на додану вартість (далі - платник податку) як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 рази, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.
2. Відсутність (анулювання, зупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право платника податку на виробництво, експорт, імпорт і оптову торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 і 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, зазначених платником податку в податковій накладній/розрахунку коригування, поданих для реєстрації в Реєстрі на дату їх складення.
3. Відсутність на дату складення податкової накладної/розрахунку коригування відомостей (актуального запису) в Реєстрі платників акцизного податку з реалізації пального щодо суб`єкта господарювання, який подав для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, у яких зазначено товар (пальне) за кодами згідно з УКТЗЕД відповідно до підпункту 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 Кодексу.
4. Складення розрахунку коригування постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, якщо передбачається зміна номенклатури товару/послуги (для товарів за кодами згідно з УКТЗЕД - зміна перших чотирьох цифр кодів, а для послуг за кодами відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів), за умови відсутності такого/такої товару/послуги, зазначеного/зазначеної в розрахунку коригування, поданому для реєстрації в Реєстрі, у таблиці даних платника податку як товару/послуги, що на постійній основі постачається (надається).
5. Перевищення суми компенсації вартості товару/послуги, зазначеного/зазначеної в розрахунку коригування на зменшення суми податкових зобов`язань, поданому отримувачем такого товару/послуги для реєстрації в Реєстрі, величини залишку, що визначається як різниця обсягу придбання на митній території України з 1 січня 2017 р., зазначеного постачальником у зареєстрованих у Реєстрі податкових накладних/розрахунках коригування, складених на отримувача такого/такої товару/послуги, та обсягу постачання з 1 січня 2017 р., зазначеного отримувачем у зареєстрованих у Реєстрі податкових накладних/розрахунках коригування на постачання такого/такої товару/послуги.
6. Складення розрахунку коригування на зменшення податкових зобов`язань до податкової накладної, складеної та зареєстрованої постачальником товарів/послуг на неплатника податку на додану вартість, та подання для реєстрації в Реєстрі у строк, що перевищує 14 календарних днів з дня складення податкової накладної, зареєстрованої в Реєстрі без порушення граничних строків реєстрації, встановлених Кодексом.
Відповідно до пункту 4 Наказу Мінфіну №520, у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі, що позивач і зробив.
Судом встановлено, що надані позивачем пояснення та документи не були взяті Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області до уваги. Натомість, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області як на підставу для відмови у реєстрації податкової накладної №1 від 09.06.2021 року, вказав на неподання платником податків копій документів, а саме: Договорів, зокрема зовнішньоекономічних контрактів, з додатками до них; Первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків/фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг), з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (документи, які не надано, підкреслити).
Тобто, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області не були вказані конкретні документи, які не були надані, а лише було здійснено цитування норм Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 520 від 12.12.2019 року.
Суд зауважує, що такий висновок кореспондується позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Верховного Суду від 18.06.2020 року у справі №824/245/19-а, в якій зазначається, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної платника у зв`язку із встановленням його ризиковості за вищевказаними Критеріями, податковий орган зобов`язаний не лише зазначити загальний пункт або підпункт таких Критеріїв, а й вказати посилання на конкретний з них, яким, на його думку, не відповідає платник. Невиконання контролюючим органом зазначеної вимоги призводить до обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.
Відтак, суд зазначає, що невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акту індивідуальної дії призводить до його протиправності.
У свою чергу, суд вказує, що позивачем наданий достатній обсяг необхідних документів, у якості первинних, які не мають жодних недоліків щодо форми, змісту та походження, для підтвердження здійснення господарської операції між позивачем та його контрагентом.
Детально дослідивши весь обсяг наданих документів, суд не знайшов підстав для віднесення позивача до жодного з 6 підпунктів Критеріїв ризиковості здійснення операції, оскільки позивач здійснює свою діяльність в межах та відповідно до чинного податкового законодавства.
Також аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що рішення комісії контролюючого органу повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.
На виконання умов договору №25 від 19.02.2020 р. приватним підприємством «Арсенал-2010», як постачальником була надана видаткова накладна №01-17.06.2020 р. від 17.06.2020 року згідно замовлення покупця.
Більш того для фактичного підтвердження здійснення господарської діяльності Приватним підприємством «Арсенал-2010» надано копії наступних документів: Договір поставки №25 від 19.02.2019 р. ; Специфікація №1 від 19.02.2019 р. до Договору поставки №25 від 19.02.2019 р.; Додаткова угода №1 від 27.12.2019 р. до договору поставки №25 від 19.02.2019 р.; Рахунок фактура №01-17.06.2020 від 17.06.2020 р.; Видаткова накладна №01-17.06.2020 від 17.06.2020; Платіжне доручення №2354 від 19.06.2020 р. на суму 6393,60 грн.; Банківська виписка за 19.06.2020 від 17.06.2021 р.; Договір поставки № 14/04-03-19 від 04.03.2019 р.; Додаток №1 від 04.03.2019 р. до Договору поставки №14/04-03-19 від 04.03.2019 р.; Додаток №2 від 02.03.2020 р. до Договору поставки №14/04-03-19 від 04.03.2019 р.; Рахунок №2671 від 17.06.2020 р.; Видаткова накладна №2803 від 17.06.2020 р.; Платіжне доручення №33 від 12.08.2020 р. на суму 2448,00 грн.; Банківська виписка за 12.08.2020 р. від 17.06.2021 р.; Товарно-транспортна накладна №P2803 від 17.06.2020 р.; Дозвіл на обслуговування балонів ТОВ «Імперіалтeхгаз» від 23.04.2019 р. №97.19.30; Дозвіл ТОВ «Імперіалтeхгаз» від 08.08.2016 №1407.16.14; Дозвіл ТОВ «Імперіалтeхгаз» від 05.12.2017 р. №0854.17.14; Сертифікат якості кисню від 22.01.2020 р. №553.
Проте, Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, незважаючи на подане Позивачем повідомлення та додані до нього документи, прийнято рішення №2993539/34683850 від 17.08.2021 р. про відмову в реєстрації податкової накладної №6 від 14.08.2020 року.
Суд зазначає, що оскаржуване рішення №2993539/34683850 від 17.08.2021 р. містить лише загальне твердження: «Ненадання платником податків копій документів: Первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків/фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг), з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.».
З урахуванням вищенаведеного суд зазначає, що у випадку неконкретизації переліку документів у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної платник податків перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості надати контролюючому органу необхідний в розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції - прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної.
Суд наголошує, що будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, повинні містити конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено.
Частинами першою та другою статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.
Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВРта вона набула чинності для України 11 вересня 1997 року.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV(далі Закон № 3477) встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Аналізуючи оскаржуване рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.
При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.
Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.
Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.
Разом з тим, як встановлено в ході судового розгляду справи відповідачем-1 зазначених вище принципів при прийнятті спірного рішення дотримано не було.
Суд зазначає, що саме лише зазначення про відсутність документів не є достатньою підставою для відмови в реєстрації податкової накладної, оскільки контролюючим органом повинно бути зазначено об`єктивні обставини, які перешкоджають реєстрації податкової накладної з урахуванням відсутності таких документів, при цьому, обов`язково повинна бути надана оцінка тим документам, що фактично подано платником податку.
В даному випадку, відповідачами ґрунтовних недоліків щодо поданих позивачем документів не встановлено та не вказано у відповідному рішенні, а відмова у реєстрації спірної податкової накладної фактично обґрунтована ненаданням платником податків копій документів, а саме: договорів, зокрема зовнішньоекономічних контрактів, з додатками до них; договорів, довіреностей, актів керівного органу платника податків, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів прийняття-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних та розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків.
Також, з наданих до матеріалів справи документів та документів, які надавались контролюючому органу, було можливо встановити підстави для складання та направлення на реєстрацію спірних податкових накладних.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що всі сумніви та протиріччя контролюючого органу щодо дотримання позивачем вимог податкового законодавства України під час здійснення господарської діяльності повинні досліджуватися шляхом проведення перевірок такого платника податків, за умови наявності підстав для її проведення визначених ПК України, а не шляхом блокування реєстрації податкових накладних.
Оцінюючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що рішення Комісії №2993539/34683850 від 17.08.2021 р. про відмову в реєстрації податкової накладної №6 від 14.08.2020 року є протиправним та підлягає скасуванню.
Отже, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №6 від 14.08.2020 р днем її фактичного подання - 25.08.2020 р.
Аналізуючи дані положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.
Окрім того, суд звертає увагу на приписи підпункту 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, відповідно до яких, податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій: а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН; б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.
У першому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме Комісією ДПС.
Оскільки, чинним податковим кодексом України не передбачено зобов`язання контролюючого органу реєструвати зупинені податкові накладні датою їх фактичного подання, задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладну, вказану вище є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд зазначає.
Відповідно до ч. 8 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.
Відповідно до платіжного доручення №156 від 15.02.2022 року позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 грн., який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог Приватного підприємства "Арсенал-2010" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь Приватного підприємства "Арсенал-2010" з оплати судового збору у розмірі 1 240,50 грн. (одна тисяча двісті сорок грн., п`ятдесят коп.); за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь Приватного підприємства "Арсенал-2010" з оплати судового збору у розмірі 1 240,50 грн. (одна тисяча двісті сорок грн., п`ятдесят коп.).
В прохальній частині позову позивач також просить стягнути з відповідача 2 600 грн. витрат з надання правової допомоги.
В відзиві на позовну заяву відповідча-1 - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області вказує, що позивачем не підтверджено укладання між ним та адвокатським об`єднанням будь-яких правочинів, що стосуються оскарження спірного рішення контролюючого органу у даній справі, відтак витрати на правову допомогу позивача є необґрунтованими та не доведеними.
При вирішенні питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного.
За ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України).
Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
На підтвердження надання послуг з правничої допомоги і понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копії:
- Договір №14-02/2022 про надання правової допомоги, укладений між директором ПП «Арсенал-2010» Олегом Клименко та Керуючим партнером АО «Пашніна і партнери» Анною Пашніною, разом з додатками до цього Договору.
- Акт виконаних робіт (наданих послуг) по Договору №14-02/2022 про надання правової допомоги від 14.02.2022 р., підписаний директором ПП «Арсенал-2010» Олегом Клименко та Керуючим партнером АО «Пашніна і партнери» Анною Пашніною.
- Платіжне доручення №42 від 15.02.2022 р. на суму 2 600,00 грн.;
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги визначено як домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ч. 1 ст. 1 Закону).
Відповідно до наведених вище норм підставою для надання адвокатських послуг є укладений в письмовій формі договір про надання правової допомоги, в якому зазначається, зокрема, предмет договору, гонорар адвоката, порядок його обчислення, порядок здійснення розрахунків тощо.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 дійшла висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Таким чином, вищевикладене у сукупності свідчить про відсутність підстав для стягнення з ГУ ДПС у Дніпропетровській області витрат на професійну правничу допомогу у справі №160/3946/22.
Керуючись ст. ст. 9, 77, 139, 241-243, 246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №2993539/34683850 від 17.08.2021 р. про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова