Справа № 320/10674/21
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2022-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 червня 2022 року № 320/10674/21
Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:
I. Зміст позовних вимог
До Київського окружного адміністративного суду звернулася військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за виплачене на момент розірвання контракту грошове зобов`язання та інші додаткові виплати у сумі 14604,25 грн.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача
Позов мотивовано тим, що, на момент розірвання контракту, за відповідачем залишилась заборгованість за надані авансом 15 календарних днів щорічної основної відпустки за 2021 рік, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після розірвання контракту та заборгованість з виплати одноразової грошової допомоги при укладанні першого контракту пропорційно повним календарним місяцям служби, які залишились до закінчення дії контракту. На момент подання позову, відповідач у добровільному порядку суму заборгованості не сплатив.

Відповідач своїм правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана судом відповідачу 28.09.2021 засобами поштового зв`язку.

III. Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 21.09.2021 відкрите спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серія НОМЕР_2 , виданий Макарівським РС Управління ДМС України в Київській області 04.08.2015, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Згідно відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області, місцем проживання відповідача є АДРЕСА_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України №9 о/с від 05.03.2020 року, відповідно до статті 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» прийнято на військову службу за контрактом до Національної Гвардії України солдата ОСОБА_1 , уклавши з ним контракт строком на 3 роки.

У зв`язку з підписанням вказаного контракту та у відповідності до наказу командира по стройовій частині від 05.03.2020 №47, відповідача було зараховано на військову службу за контрактом та призначено на посаду стрільця 1-го відділення 3-го взводу охорони 1-ої роти охорони 1-го батальйону охорони.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України від 29.07.2021 №34 о/с, старшого солдата ОСОБА_1 звільнено з військової служби за підпунктом «ж» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» .

Відповідно до розрахунку на видачу грошового забезпечення при звільненні від 30.07.2021 №148, за відповідачем рахується сума до утримання 14604,25 грн.

У зв`язку із невідшкодуванням заборгованості, позивач звернувся із даним позовом до суду.

V. Норми права, які застосував суд
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей врегульовані Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України (далі - військовослужбовці), які обіймають посади в Головному управлінні Національної гвардії України, територіальних управліннях, з`єднаннях, військових частинах (підрозділах), вищих військових навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, закладах охорони здоров`я та установах Національної гвардії України (далі - військові частини) визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.03.2018 №200 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.04.2018 за №405/31857.

Відповідно до пункту 1 розділу ХХІ Інструкції, військовослужбовцям після укладення ними першого контракту, передбаченого у додатку 1 до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153, та вступу до виконання обов`язків за посадою, на яку вони призначені, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: особам рядового складу - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року; особам сержантського і старшинського складу - дев`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року; особам офіцерського складу - десять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року.

Відповідно до пункту 3 Розділу 21 Інструкції №200 одноразова грошова допомога підлягає стягненню з військовослужбовців, визначених у пункті 1 цього розділу, у сумі, обчисленій у повних календарних місяцях пропорційно часу, який залишився до закінчення дії контракту, у разі дострокового припинення (розірвання) першого контракту та звільнення з військової служби (направлення для проходження строкової військової служби) у зв`язку із:

систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;
набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади;

позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку;

набранням законної сили судовим рішенням, яким військовослужбовця притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення та накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, що пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування;

установленням за результатами спеціальної перевірки відомостей, які не відповідають установленим законодавством вимогам для зайняття посади;

застосуванням заборони, передбаченої частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України Про очищення влади ;

через службову невідповідність.

Відповідно до абзацу 1, пункту 14, статті 10 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у разі звільнення військовослужбовця до закінчення календарного року, за який він уже використав щорічну основну та щорічну додаткову відпустки, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі або у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, на підставі наказу командира (начальника) військового з`єднання чи частини, керівника органу військового управління, вищого військового навчального закладу, установи та організації провадиться відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення військовослужбовця.

VI. Оцінка суду
Системний аналіз наведених норм законодавства свідчить, що у разі звільнення військовослужбовців, зокрема, за систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, утримується одноразова грошова допомога при укладанні першого контракту пропорційно повним календарним місяцям служби, які залишились до закінчення дії контракту та компенсується наперед використана щорічна основна відпустка.

Суд встановив, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 29.07.2021 №34 о/с, старшого солдата ОСОБА_1 , старшого стрільця 2-го відділення 2-го взводу охорони 2-ї роти охорони (дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав) 1-го батальйону охорони (дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав), звільнено з військової служби за підпунктом «ж» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» .

З матеріалів справи вбачається, що станом на 30.07.2021 (день виключення зі списків особового складу військової частини) за відповідачем рахувалася заборгованість в сумі 14604,25 грн. за надані авансом 15 календарних днів щорічної основної відпустки за 2021 рік, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилась після звільнення військовослужбовця та одноразової грошової допомоги при укладанні першого контракту пропорційно повним календарним місяцям служби, які залишились до закінчення дії контракту, що свідчить про обізнаність відповідача у необхідності відшкодування витрат за виплачене на момент розірвання контракту грошове зобов`язання та інші додаткові виплати.

У контексті цього суд зауважує, що підписавши контракт про проходження військової служби, відповідач ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами України, які регулюють порядок проходження військової служби і добровільно взяв на себе зобов`язання, проходити військову службу відповідно до вимог визначених законодавством, що регулює порядок проходження військової служби та підписаним ним контрактом.

Отже, відповідач, всупереч вимог ст. 526 Цивільного кодексу України порушив умови контракту та відповідно ст. 623 Цивільного кодексу України, повинен відшкодувати позивачу завдані збитки.

Станом на час розгляду справи відповідачем самостійно не відшкодовано вказану суму витрат та не надано суду доказів, що спростовують викладені в позовній заяві обставини.

Враховуючи наявність заборгованості у розмірі 14604,25 грн., обов`язок відповідача, що полягає у відшкодуванні вказаних витрат, невідшкодування таких витрат та обізнаність останнього про наявність такого обов`язку, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.
VII. Висновок суду
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

VIII. Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За правилами ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Позивач не заявляв клопотань щодо стягнення таких витрат.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за виплачене на момент розірвання контракту грошове зобов`язання та інші додаткові виплати у сумі 14604,25 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 14.06.2022.