Справа № 280/2119/21
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2022-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 червня 2022 року м. Дніпросправа № 280/2119/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року (суддя Кисіль Р.В.) в адміністративній справі № 280/2119/21, прийнятого за правилами спрощеного позовного провадження

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 17.03.2021 року звернувся до суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не призначення пенсії, визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії, викладене у листах відповідача від 17.09.2020 року, зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 11.09.2020 року (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» , здійснювати виплату пенсії на вказаний банківський рахунок з врахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів; стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 100 000 грн.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивач є громадянином України, виїхав до Ізраїлю на постійне місце проживання, де прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль. Перед виїздом за кордон позивач проживав у м. Запоріжжі. Після досягнення необхідних умов призначення пенсії за віком позивач через свого представника звернувся до відповідача з заявою про призначенням пенсії за віком, проте відповідачем неправомірно відмовлено в призначенні пенсії.

У відзиві на позов відповідач просить в позові відмовити, так як позивачем не надано належного документу, який підтверджує наявність у позивача громадянства України. Вважає, що відмова відповідача у призначенні пенсії позивачу є законною та обґрунтованою.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.10.2021 року позов задоволено частково, визнана протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 11.09.2020 року, визнана протиправною відмова відповідача в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з підстав, викладених в листі від 17.09.2020 року за вих.№0800-0232-8/47725, зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області, у порядку визначеному ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», прийняти рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 11.09.2020 року , з урахуванням правової оцінки, викладеної судом у рішенні. В задоволенні іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачену суму судового збору в розмірі 908,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ГУ ПФУ в Запорізькій області звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надійшов.

Дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга ГУ ПФУ в Запорізькій області підлягає задоволенню за таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем дотримані вимоги законодавства, що регламентують порядок звернення за призначенням пенсії.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Приписами ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав. Отже, враховуючи викладене, позивач як громадянин України, незалежно від країни свого проживання, вправі користуватися всіма своїми конституційними правами, в тому числі, і правом на пенсійне забезпечення.

Згідно положень ч.1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст. 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом (пункт 1).

За змістом ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії визначено ст. 44 Закону № 1058-IV, відповідно до ч.1 якої заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, з наступними змінами(далі Порядок № 22-1), пунктом 1.3, 2.9 якого визначено, що заява про призначення пенсії може бути подана представником заявника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально; особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Згідно з пунктом 2.22 Порядку № 22-1 За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт громадянина України (для громадян, які мають паспорт громадянина України у формі картки, що містить безконтактний електронний носій,- довідка про реєстрацію місця проживання особи, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру»), тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - посвідка на постійне проживання, посвідчення на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист).

Приписами п.2.23 Порядку № 22-1 передбачено, що при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. До заяви, поданої в електронній формі через вебпортал, додаються скановані копії оригіналів документів. На створені електронні копії заявник накладає кваліфікований електронний підпис. У випадку звернення за призначенням пенсії через вебпортал з використанням електронної системи BankID для виплати пенсії заявник або представник заявника, який діє на підставі довіреності, посвідченої нотаріально, законний представник пред`являє до органу, що призначає пенсію, оригінали сканованих копій документів, що підтверджують право на пенсію.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі - Закон № 5492-VI) до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, відносяться паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну; тимчасове посвідчення громадянина України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону № 5492-VI до документів, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус, належать посвідчення водія; посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; посвідка на постійне проживання; посвідка на тимчасове проживання; картка мігранта; посвідчення біженця; проїзний документ біженця; посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту; проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.

Відповідно до частин 1, 3, 5 ст. 22 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на яку він оформлений, і дає право цій особі на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Кожен громадянин України не може мати більше двох паспортів громадянина України для виїзду за кордон. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли шістнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли шістнадцятирічного віку, - на 10 років.

Оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон здійснюється в Україні розпорядником Реєстру, а за кордоном - ЗДУ. Прийняття заяв-анкет для внесення інформації до Реєстру, видача паспорта громадянина України для виїзду за кордон здійснюються розпорядником Реєстру та ЗДУ, а також уповноваженими суб`єктами, передбаченими п.4 ч.1 ст. 2 цього Закону.

Таким чином, паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Частиною 8 ст. 16 Закону № 5492-VI встановлено, що у разі закінчення строку дії документа або смерті особи її документи в порядку і строки, визначені законодавством, здаються уповноваженому суб`єкту, який видав такий документ, якщо інше не передбачено цим Законом, а якщо така особа проживає (проживала) за кордоном ЗДУ (закордонні дипломатичні установи України).

Будь-які відомості про продовження терміну дії закордонного паспорту позивача після 11.11.2015 року відсутні (а.с.62).

Відповідно до висновку Верховного Суду у справі №663/574/17 від 21.12.2019 року, паспорт громадянина для виїзду за кордон, що втратив чинність, не є належним документом, що посвідчує особу.

Наявне в матеріалах справи посвідчення ОСОБА_1 , яке видано Державою Ізраїль (а.с.66), не підтверджує громадянство України у розумінні Закону України «Про єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

Враховуючи, що строк дії паспорту громадянина України для виїзду за кордон позивача, копію якого надано представником позивача до органу Пенсійного фонду для призначення пенсії, закінчився 11.11.2015 року , а іншого документу, що посвідчує особу позивача, передбаченого Законом № 5492-VI позивачем та його представником органу Пенсійного фонду разом із заявою про призначення виплати пенсії не надано, це свідчить про не дотримання позивачем норм Порядку № 22-1 щодо подання необхідних документів для призначення пенсії, а тому відповідач правомірно відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Оскільки суд першої інстанції порушив норми матеріального права, це є підставою для скасування судового рішення та відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст. 315, 317, 321, 325 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року в адміністративній справі № 280/2119/21 скасувати та прийняти постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку згідно п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай