Справа № 160/22738/21
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2022-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Н.В.
за участі секретаря судового засіданняТрофімова Б.Д.
представника позивача Кривошеїної І.О.
18 листопада 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» до Відповідача 1: Державної казначейської служби України, Відповідача 2: Державної податкової служби України, в якій позивач просить суд:
Позовна заява обґрунтована сумою бюджетного відшкодування податку на додану вартість позивачу з порушенням строків, встановлених Податковим кодексом України, на що підлягає стягнення пеня, 3 % річних та інфляційні витрати.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року вказана позовна заява була залишена без руху та цією ухвалою було запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви.
07 червня 2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про поновлення процесуального строку, до якої додано копії: адміністративного позову від 07.07.2020 р. та розрахунок суми пені; рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2020 по справі №160/7633/20; постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 16.09.2021 по справі № 160/7633/20; довіреності №50 від 28.12.2021 на представника ПрАТ «ДМЗ».
В обґрунтування заяви позивачем зазначено, що позивач стягує пеню за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за період січень 2015 року та з розрахунку вбачається, що період нарахування пені з 27.06.2020 р. по 15.03.2021 (дата повернення суми бюджетного відшкодування на електронний рахунок в системі електронного адміністрування ПДВ). Зазначено, що з врахуванням ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, строк подачі адміністративного позову до 15.09.2021. Позивачем подано адміністративний позов 18.11.2021. Позивач зазначає, що встановлений процесуальний строк пропущений з поважних причин, а саме: узгодженою сума бюджетного відшкодування за період січень 2015 року стала 11.09.2018 - дата прийняття Верховним Судом постанови у справі № 804/4787/16 та відповідно до норми п. 200.15 ст. 200 Податкового кодексу України Державна податкова служба України 12.09.2018 р. зобов`язана була внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника. Вказана узгоджена сума бюджетного відшкодування не була внесена, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2018 по справі № 0440/6875/18, яке набрало законної сили відповідно до постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 26.03.2019 р., судом визнано протиправною бездіяльність податкового органу та зобов`язано внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування у розмірі 10 283,00,00 грн. за звітний період січень 2015 року. Однак, рішення суду по справі №0440/6875/18 податковим органом не виконувалось, у тому числі і в примусовому порядку через відділ примусового виконання рішень. 07.07.2020 Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про стягнення пені за період з 12.09.2018 по 26.06.2020, нарахованої відповідно до п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України. 15.09.2020 Дніпропетровським окружним адміністративним судом прийнято рішення по справі №160/7633/20 про задоволення адміністративного позову та стягнуто на користь Позивача пеню в розмірі - 3 323,75грн. На момент прийняття Дніпропетровським окружним адміністративним судом рішення по справі № 160/7633/20, Державною податковою службою України не було повернуто позивачу узгоджену суму бюджетного відшкодування. На момент повернення суми бюджетного відшкодування, а саме 15.03.2021, справа №160/7633/20 знаходилась на розгляді в Третьому апеляційному адміністративному суді. 16.09.2021 Третім апеляційним адміністративним судом прийнято постанову по справі №160/7633/20 про відмову податковому органу в задоволенні апеляційної скарги, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2020 - залишено без змін. Позивач зазначає, що до набрання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2020 по справі №160/7633/20 законної сили, не було підстав для продовження нарахування пені до дати погашення. Враховуючи той факт, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2020 по справі №160/7633/20 набрало законної сили 16.09.2021, строк щодо подання адміністративного позову 18.11.2021 р. про стягнення пені за порушення строку бюджетного відшкодування в період з 27.06.2020 по 15.03.2021, пропущено з поважних причин.
Чергове підготовче судове засідання призначене на 07 червня 2022 року, з викликом учасників справи, які про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином.
Представник позивача в підготовчому судовому засіданні підтримала заяву про поновлення строку звернення до суду та просила визнати причини пропуску строку поважними.
Вирішуючи питання щодо поновлення строку звернення до суду суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Зазначеною статтею визначаються строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом з метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням.
Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Вирішуючи заяву про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає, що право на звернення до адміністративного суду з позовом є складовою права на судовий захист, що передбачено статтею 55 Конституції України. Це право є диспозитивним правом у адміністративному процесі.
Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт перший статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16.12.92 року).
Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року).
Європейський суд з прав людини у рішенні від 04.12.1995 року у справі "Белле проти Франції" (Bellet v. France) зазначив, що стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб право доступу (до суду) було ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити акт, який є втручанням в її права.
При цьому, як слідує з рішення Європейського суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.
Отже, як свідчить позиція Європейського суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Так, відповідно до частини 1 та 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до частини 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
З огляду на викладені приписи Кодексу адміністративного судочинства України та Конвенції, проаналізувавши у сукупності наведені у заяві доводи, з метою запобігання обмеження прав позивача на доступ до правосуддя, суд вважає за можливе визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновити позивачу пропущений з поважних причин строк звернення до адміністративного суду з даною позовною заявою.
Керуючись ст. ст. 121, 122, 123, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та не підлягає оскарженню.

Повний текст ухвали складено 13 червня 2022 року.

Суддя Н.В. Боженко