Справа № 360/989/22
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2022-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

13 червня 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/989/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовною заявою адвоката Корсуна Романа Олександровича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07.02.2022 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Корсуна Романа Олександровича (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач), в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови у поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.05.2014;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області з 01.05.2014 відновити виплату ОСОБА_1 призначеної їй пенсії за віком, а також утримуватись від подальшого призупинення виплати їй пенсії з підстав не передбачених статтею 49 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Луганській області здійснити розрахунок заборгованості пенсійних виплат ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в повному обсязі помісячно з 01.05.2014;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити виплату всієї суми заборгованості пенсійних виплат ОСОБА_1 з 01.05.2014 року однією платіжною сумою (одноразовою виплатою) без урахування обмежень передбачених Порядком виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165.

В обґрунтування позову зазначено, що з 04.02.2014 позивач має право на отримання пенсії за віком.

З 01.05.2014 не проживає на території України, мешкає на території Грецької Республіки.

Згідно з відповіддю ГУ ПФУ в Луганській області № 1200-0202-8/6612 від 01.02.2022 позивачу безпідставно відмовлено у поновленні виплат пенсії, як особі, яка постійно мешкає за межами України, а також відмовлено у виплаті заборгованості з виплати пенсії, яка утворилась з 04.02.2014. Крім того, відповідач ухилився від роз`яснення щодо підстав припинення виплат громадянину України пенсії за віком, який постійно проживає поза межами України.

З посиланням на норми Конституції України та Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, представник позивача вважає бездіяльність відповідача протиправною.

До Луганського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовних вимог не визнав з огляду на таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до Центральної підсистеми Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України «Призначення та виплата пенсій» одержувачів пенсій Луганської області, як одержувач пенсії, станом на день подання цього відзиву на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області не перебуває (і ніколи не перебувала).

За даними Центральної бази даних одержувачів пенсій Інформаційного центру персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України, станом на липень 2014 року, ОСОБА_1 перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Слов`яносербському районі Луганської області. Останнє нарахування пенсії за липень 2014 року ОСОБА_1 проведено управлінням Пенсійного фонду України в Слов`яносербському районі Луганської області за адресою пенсіонера: АДРЕСА_1 .

Отже ОСОБА_1 перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Слов`яносербському районі Луганської області, яке не здійснює свої повноваження як на тимчасово окупованій території України так і на контрольованій українською владою території з липня 2014 року.

Управління Пенсійного фонду України в Слов`яносербському районі Луганської області у строк до 01.12.2014 не перемістилось з населеного пункту, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, в населенні пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595.

Із законодавчо встановлених норм, в тому числі відповідно до пункту 3 частини другої статті 16 Закону № 1058-IV, позивач - ОСОБА_1 зобов`язана була повідомити територіальне управління Пенсійного фонду України, на обліку якого перебувала як отримувач пенсії, про виїзд за межі держави протягом десяти днів з моменту їх виникнення.

З 30.04.2014 по 27.01.2022 ОСОБА_1 таких дій не вчиняла, що підтверджується і змістом позовної заяви. Доказів, які б спростували такі обставини, разом із позовом до суду не надано.

Позивач, не отримуючи пенсійних виплат з 01.08.2014 по 27.01.2022, із заявою про поновлення виплати пенсій до відповідача або його територіальних органів не звертався. Рішення про відмову в поновленні виплати пенсії відповідач не приймав, а позивач не отримував.

Замість звернення до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії, як то передбачено частиною третьою статті 35 та статтею 46 Закону № 1058-IV, Порядком № 22-1, позивач через адвоката подав до відповідача адвокатський запит від 24.01.2022, зареєстрований у відповідача 27.01.2022 за вхід. № 2266/8 (отримано поштою) та 28.01.2022 за вхід. № 2392/8.

Розглянувши адвокатські запити в інтересах ОСОБА_1 , зареєстровані за вхідними № 2266/8 та № 2392/8, Головне управління листом від 01.02.2022 вихід. № 1200- 0202-8/6612 надало адвокату відповідь.

Оскільки адвокатський запит не є заявою про поновлення виплати пенсії, форма якої є додатком до Порядку № 22-1, твердження у позовній заяві, що відповідач відмовив позивачу у поновленні пенсії позивачу не відповідає обставинам справи та спростовується копія доданих до відзиву документів.

Просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 14.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до положень статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Ухвалою суду від 23.05.2022 повторно витребувано докази.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , виїхала на постійне місце проживання до Республіки Греції 01.05.2014, прийнята на консульський облік, що не заперечується сторонами.

До виїзду за кордон позивач постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачу призначено пенсію за віком, відповідно до пенсійного посвідчення та остання перебувала на обліку Управління Пенсійного фонду України в Слов`яносербському районі Луганської області, що не заперечується сторонами.

Позивач через свого представника звернулась до відповідача із адвокатськими запитами, зареєстровані за вхідними № 2266/8 та № 2392/8, в яких, зокрема, просила відповідача поновити виплату пенсії надавши документи визначені в додатках.

Листом №1200-0202-8/6612 від 01.02.2022 відповідачем повідомлено позивачу про відмову поновленні виплат пенсії з мотивів викладених у відзиві на позов.

Вирішуючи адміністративну справу в межах та по суті вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Так, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Статтею 44 Закону № 1058-IV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 цього Закону у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в Рішенні № 25-рп/2009 оспорюваними нормами Закону № 1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Пічкур проти України, яке набрало статусу остаточного 07.02.2014, право на отримання пенсії, як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

Суд зазначає, що з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009, тобто з 07.10.2009 виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу відповідач був зобов`язаний відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Отже, суд дійшов висновку, що позивач як громадянин України має право на виплату призначеної пенсії.

Як встановлено судом, представник позивача звернувся до суду за захистом порушеного права щодо поновлення виплат призначеної їй пенсії.

Згідно з вимогами пункту 4 частини першої статті 49 Закону № 1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється в тому числі у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.

Відповідно до вимог частини другої статті 49 Закону № 1058-ІV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Статтею 46 Закону № 1058-ІV передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1).

Заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр) (абзац 1 пункту 1.1 Порядку № 22-1).

Відповідно до пункту 1.2 Порядку № 22-1 1.2. заява про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596.

Суд звертає увагу, що до відповідача звертався представник позивача на підставі договору про надання правової допомоги, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до пункту 1.3 Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може бути подана представником заявника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з положеннями пункту 1.9 Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви (абзац 1).

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви (абзац 2).

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отриманням пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням), початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів) (абзац 6).

Отже, передбачено можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником (за умови надання довіреності), при цьому, у Порядку № 22-1 відсутні вказівки на те, що останній повинен звертатися до органу ПФУ особисто та позбавлений можливості надіслати заяву та належні документи поштою.

Аналіз наведених положень Порядку № 22-1 свідчить про те, що заяву про поновлення пенсії може бути подано засобами зв`язку (поштою), датою ж звернення за поновленням виплати пенсії є дата прийняття органом заяви із всіма необхідними для поновлення пенсії документами.

Суд звертає увагу, що Порядок № 22-1 встановлює для органу ПФУ правила визначення дати звернення, а не регулює питання щодо способу звернення.

Пунктом 2.8 Порядку № 22-1 визначено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік) (пункт 2.9 Порядку № 22-1).

Згідно із пунктом 2.23 цього Порядку № 22-1 при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

За приписами пункту 4.3 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Суд акцентує, що Порядок № 22-1 не містить імперативної норми щодо заборони особам, що звертаються до пенсійних органів, подавати заяву про поновлення виплати пенсії через представника, уповноваженого на вчинення таких дій на підставі нотаріально посвідченої довіреності.

Крім того, норми Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 13-1 (далі Положення № 13-1), також не містять вимог стосовно прямої заборони особам, що звертаються до пенсійних органів подавати заяви шляхом поштового зв`язку.

Згідно з частиною другою статті 49 Закону № 1058-ІV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Судом встановлено факт звернення до відповідача представником позивача, що діяв від імені позивача на підставі договору про надання правової допомоги № 1 від 10.02.2020 та свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю, повноваження адвоката підтверджено ордером на надання правової допомоги.

При цьому, нормами Порядку № 22-1 встановлено, що право на подання заяв представником заявника підтверджується нотаріально посвідченою довіреністю.

Тобто, Порядок № 22-1 не передбачає можливості звернення до пенсійного органу із заявами про поновлення виплати пенсії, поданими представниками заявника на підставі ордеру на надання правової допомоги, оскільки такі повноваження повинні підтверджуватись виключно нотаріально посвідченими довіреностями.

Відповідач розглянув заяву відповідно до норм Закону України "Про звернення громадян" та листом повідомив про результат розгляду заяв.

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що договір про надання правової допомоги № 1 від 10.02.2020 укладений в м. Харків та підписаний позивачем та його представником.

Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації від 17.02.2022 № 184/Ж-2396 позивач за період з 14.02.2015 по 13.02.2020 державний кордон України та лінію розмежування тимчасово окупованими окремих районів Донецької та Луганської областей не перетинала.

Оскільки представником позивача під час звернення із адвокатським запитом не надано нотаріально завіреної довіреності, суд вважає, що відповідач після прийняття заяви, враховуючи її зміст, правомірно розглянув її відповідно до норм Закону України "Про звернення громадян", про що повідомив листом.

З аналізу наведених норм та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що позивач за призначенням пенсії фактично не звертався, а відповідач діяв правомірно та відповідно до статті 19 Конституції України.

Суд звертає увагу, що у разі надання представником позивача повного пакету документу, зокрема, нотаріально завіреної довіреності, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний розглянути звернення та прийняти рішення.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що всі дії відповідача, пов`язані з предметом даного позову, відповідають критеріям правомірності в контексті статті 2 КАС України.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає.

Ухвалою суду від 14.02.2022 відстрочено сплату позивачем судового збору у розмірі 992,40 грн.

Враховуючи, що за результатами розгляду справи відмовлено у задоволенні позовних вимог, відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд дійшов висновку щодо стягнення з позивача до Державного бюджету України судовий збір в сумі 992,40 грн.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову адвоката Корсуна Романа Олександровича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 до Державного бюджету України судовий збір в сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві грн 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.В. Смішлива