Справа № 521/20248/21
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2022-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2022 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 22.09.2021 року щодо відмови в переведенні ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу № 3723-ХІІ від 16.12.1993 р.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести ОСОБА_1 з 01.09.2021 р. на пенсію за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, провести відповідний перерахунок з врахуванням всіх видів оплати праці зазначених в довідках виданих Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податку від 17.08.2021 р. № 28/14/28-10-10-02-55 та Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податку від 30.08.2021 р. № 49/34-00-10 та від 14.09.2021 р. № 53/34-00-01/53/34-00-01 та виплачувати пенсію в повному розмірі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що їй була призначена пенсія по інвалідності, а з 23.10.2019 року була переведена на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач припинила державну службу та звільнилась з посади головного державного ревізора-інспектора Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків 04.08.2021 року у зв`язку з виходом на пенсію за віком відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 83 ЗУ «Про державну службу». Загальний стаж роботи 44 роки 11 місяців, в тому числі на державній службі 25 років 4 місяці. Станом на 01.05.2016 року вона мала страховий стаж державної служби більше 20 років та набула право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ на підставі п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, оскільки станом на 01.05.2016 р. (набуття чинності ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889) мала страховий стаж державного службовця більше 20 років ( з 18.03.1996 року). при цьому, до набрання законної сили Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889, станом на 01.05.2016 року, її посада головного державного ревізора-інспектора з спеціальним званням «Радник податкової служби ІІІ рангу» відносилась до категорії посад державних службовців і на той час мала стаж роботи на цій посаді більше 20 років.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що підставою для винесення рішення послугувало те, що згідно трудової книжки Позивач з 27.01.1997 займає посаду інспектора податкової служби 1 рангу, згідно Закону України Про державну службу №889-VIII від 10.12.2015, який набрав чинності з 01.05.2016. Дана посада не відноситься до категорії посад державних службовців. З наведеного вбачається, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області рішення про відмову Позивачу у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону 899 прийнято на підставі норм чинного законодавства. Відповідно до записів у трудовій книжці Позивач працювала на посаді інспектора податкової служби І рангу, посада не віднесена до категорій посад державних службовців, відсутні законні підстави для зарахування вказаних періодів роботи при визначенні права на призначення спірного виду пенсії. Обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону 3723 після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону 3723 і Прикінцевими та перехідними положеннями Закону 889, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. Зважаючи на те, що у позивача відсутній необхідний стаж державної служби, відсутні законні підстави для переведення її на пенсію за нормами Закону 889. При цьому, згідно із пенсійним законодавством України прийняття рішень про поновлення виплати пенсії, про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії та визначення її розміру відноситься виключно до компетенції Пенсійного фонду. Враховуючи вищевикладене Головне управління не порушувало прав, свобод та інтересів позивача, а діяло лише на підставі норм чинного законодавства України.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 22.09.2021 № 22 відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в переході на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», оскільки посада інспектора податкової служби І рангу не віднесені до категорії посад державних службовців. При цьому, законодавець чітко окреслив правила, що підлягають застосуванню при призначені пенсії державним службовцям після 01 травня 2016 року, а саме ті з них, що статтею 37 Закону № 3723-ХІІ встановлені для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Ці правила визначені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ. стаття 37 Закону № 3723-ХІІ для осіб які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, крім тривалості стажу цієї роботи, визначає такі умови: - чоловіки мають досягти віку 62 роки, а жінки - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону 1058; - особи повинні мати страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 Закону 1058, тобто 35 років для чоловіків та 30 років для жінок. Цей висновок підтверджується положеннями пункту 2 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 (далі - Порядок № 622), де передбачено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889 Про державну службу на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 № 3723-ХІІ Про державну службу мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу": - мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; - займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України. Крім того, ч. 2 ст. 50 Закону України № 889-VІІ та постановою КМУ № 865 від 31.05.2000 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» не передбачено включення до заробітної плати для обчислення пенсії виплат, які носять разовий характер та не вважаються надбавками відповідно до Закону України Про державну службу. Згідно затвердженого переліку на одноразову вихідну допомогу не нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Крім того, відповідно до ст. 74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати, тобто фактично відпускні це середня заробітна плата за час відпустки. До системи оплати праці державного службовця, з розміру якої обчислюється чи перераховується пенсія, підлягають включенню всі суми виплат, в тому числі матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, щомісячна індексація заробітної плати та грошова компенсація за невикористану відпустку, з яких були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, є безпідставним та не ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки чинними нормативноправовими актами не передбачено врахування грошової компенсації за невикористану відпустку при обчисленні пенсії державного службовця. Відтак, відсутні підстави для включення у довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 17.08.2021 № 28/14/28-10-10-02-55, виданої Центральним міжрегіональним управлінням ДПС за період з 01.12.2016 по 09.03.2021 та від 14.09.2021 № 53/34-00-01/53/34-00-01 за період з 01.03.2021 по 31.08.2021, виданої Південним міжрегіональним управлінням ДПС, компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги, оскільки зазначені складові не можуть бути враховані при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 . Враховуючи зазначене, довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 17.08.2021 № 28/14/28-10-10-02-55 виданої Центральним міжрегіональним управлінням ДПС та від 30.08.2021 № 49/34-00-10, від 14.09.2021 № 53/34-00-01/53/34-00-01 виданих Південним міжрегіональним управлінням ДПС позивачці зазначеними органами безпідставно. Щодо віднесення посади головного державного ревізора-інспектора з спеціальним званням «Радник податкової служби ІІІ рангу» до категорії посад державних службовців станом на 01.05.2016 р. (набуття чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889) та права позивачки, як державного службовця, на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723 ХІІ від 16.12.1993р. Ст. 25 Закону № 3723 визначено сім категорій посад державних службовців, які вони могли обіймати у відповідних державних органах, та передбачено, що віднесення існуючих на той час посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії державних службовців нових посад провадиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом. Службовцям, які займали посади, віднесені до категорій посад державної служби, встановлювався відповідний ранг. Посада інспектора податкової служби даною статтею не передбачена. Законом України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 №509-ХІІ було передбачено, що Рада Міністрів України Української РСР встановлює для працівників державних податкових інспекцій персональні звання. Подальшими редакціями вказаного Закону було передбачено, що службовим особам державних податкових інспекцій присвоюється спеціальні звання. Спеціальні звання посадових осіб органів доходів і зборів було передбачено Положенням про спеціальні звання посадових осіб органів доходів і зборів затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 № 839, на даний час передбачено Положенням про спеціальні звання посадових осіб податкових органів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2020 № 945. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців» від 12.09.1997 №503-р, чинного на час періоду роботи позивачки, до 4-7 категорій посад державних службовців було віднесено відповідні посади в місцевих державних податкових адміністраціях, на яких не поширювалися спеціальні звання, тобто періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Станом на 01.05.2016 позивачка не мала 20 років стажу державної служби та не перебувала на посадах, передбачених ст. 25 Закону № 3723, тому не дотримано вимоги пунктів 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889, а саме наявність стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, або не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Позивачем до суду надано відповіді на відзиви відповідачів, в яких позивач вказує, що ними не спростовано твердження стосовно суті позовних вимог та викладено доводи, зазначені в позовній заяві.

Ухвалою суду від 11 квітня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Також, ухвалою суду від 11 квітня 2022 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та з 23.10.2019 року отримує пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 108).

15 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про перехід з пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком, відповідно до ЗУ «Про державну службу» (а.с. 25).

22 вересня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, за принципом екстериторіальності, прийнято рішення № 22 про відмову в здійсненні переходу на пенсію згідно ЗУ «Про державну службу», оскільки заявниця з 27.01.1997 року займає посаду інспектора податкової служби І рангу, згідно ЗУ «Про державну службу» № 889-VIII, який набрав чинності з 01.05.2016 року дана посада не відноситься до категорії посад державних службовців (а.с. 26).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 5 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ст. 45 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

01.05.2016 року набув чинності Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон № 889-VIII), підпунктом 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" якого визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про державну службу" крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Частиною першою статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII "Про державну службу" (далі - Закон № 3723-XII) визначено, що На одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Таким чином, з вищевикладеного слідує, що необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону № 1058-IV.

Тобто, до 01.05.2016 (дати набрання чинності Законом №889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до ст. 90 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 10 розділу ХІ Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статі 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу ХІ Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" визначено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, розділом XI Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Отже, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 03.07.2018 року по справі № 569/350/17, від 03.07.2018 року по справі № 586/965/16-а, від 10.07.2018 року по справі № 591/6970/16-а.

Згідно п. 8 розділу ХІ Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Тобто, стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 року обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.

При цьому, стаж державної служби до набрання чинності Законом №889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок № 283), та додатку до нього (діяли до 01.05.2016 року).

Згідно п. 5 постанови від 03.05.1994 № 283 обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Відповідно до п. 1 Порядку обчислення стажу державної служби № 283, цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно п. 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Відповідно до п. 4 Порядку № 283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи. Скарги, пов`язані з визначенням стажу роботи державних службовців, розглядаються згідно з чинним законодавством.

При цьому, додатком до Порядку № 283 визначено перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби.

Статтею 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII "Про державну службу" визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

При цьому, спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04 грудня 1990 року № 509-XII Про державну податкову службу в Україні (далі - Закон № 509-XII), а з 12 серпня 2012 року - Податковий кодекс України.

Статтею 4 ЗУ Про державну податкову службу в Україні Державна податкова адміністрація України є центральним органом виконавчої влади. Державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підпорядковуються Державній податковій адміністрації України. Спеціалізовані державні податкові інспекції можуть бути підпорядковані Державній податковій адміністрації України за її рішенням. Державні податкові інспекції у районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах, міжрайонні, спеціалізовані та об`єднані державні податкові інспекції підпорядковуються відповідним державним податковим адміністраціям в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. Органи державної податкової служби України координують свою діяльність з фінансовими органами, органами Державного казначейства України, органами служби безпеки, внутрішніх справ, прокуратури, статистики, державними митною та контрольно-ревізійною службами, іншими контролюючими органами, установами банків, а також з податковими службами інших держав.

Відповідно до ст. 15 ЗУ Про державну податкову службу в Україні посадовою особою органу державної податкової служби може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом державної податкової служби. Правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України "Про державну службу". Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Порядок атестації визначається центральним органом державної податкової служби. Посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.

Пунктом 342.4 ст. 342 ПК України визначено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Відповідно до п. 344.1 ст. 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Таким чином, з вищевикладеного слідує, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому, період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

З трудової книжки позивача, ОСОБА_1 , вбачається, що в період з 18.03.1996 року по 25.11.1996 року вона працювала в Державній податковій інспекції м. Одеса на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу зборів та стягнення податків з юридичних осіб, в період з 26.11.1996 року по 27.07.1998 року працювала в Державній податковій адміністрації м. Одеса на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу оподаткування підприємств управління оподаткування юридичних осіб, 27.01.1997 року присвоєно спеціальне звання інспектор податкової служби І рангу, з 27.07.1998 року переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу прямих податків та відрахувань в державні цільові фонди, 30.06.2000 року звільнена в порядку переводу до ДПІ у м. Одесі з функціями безпосереднього обслуговування та контролю за великими платниками податків, 16.11.2000 року переведена на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу податкового супроводження інших галузей економіки управління податкового супроводу підприємств непродовольчої сфери діяльності, 01.12.2000 року переведена на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу податкового супроводження підприємств непродовольчої сфери діяльності, 18.06.2001 року переведена на посаду державного податкового ревізора-інспектора відділу податкового супроводження експедиційних робіт та послуг управління податкового супроводження підприємств невиробничої сфери діяльності, у зв`язку зі змінами структури штатного розпису, 23.10.2001 року присвоєно спеціальне звання «радник податкової служби 3 рангу», 12.02.2002 року у зв`язку з ліквідацією ДПІ у м. Одесі та створенням на її базі спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одесі звільнена з займаної посади в порядку переведення на роботу до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одесі, 13.02.2002 року призначена на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу податкового супроводження підприємств водного транспорту управління податкового супроводження підприємств невиробничої сфери діяльності, 31.03.2004 року звільнена з займаної посади у зв`язку з ліквідацією інспекції у порядку переведення на роботу до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків в Одеській області, 01.04.2004 року призначена на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу податкового супроводження підприємств водного транспорту управління податкового супроводження підприємств невиробничої сфери діяльності, 08.08.2005 року переведена на посаду головного державного податкового ревізор-інспектора сектору адміністрування податків та моніторингу податкових ризиків відділу податкового супроводження підприємств водного та авіаційного транспорту, 05.04.2006 року звільнена з посади у зв`язку з реорганізацією інспекції у порядку переведення на роботу до спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Одесі, 06.04.2006 року призначена на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу податкового супроводження підприємств водного та авіаційного транспорту, 15.02.2007 року переведена на посаду головного державного податкового ревізор-інспектора відділу податкового супроводження підприємств водного та авіаційного транспорту управління податкового супроводження підприємств невиробничої сфери діяльності у зв`язку зі зміною організаційної структури та штатного розпису, 01.02.2010 року переведена на посаду головного державного податкового ревізор-інспектора відділу податкового супроводження підприємств водного транспорту цього ж управління, у зв`язку зі змінами в організаційній структурі та штатному розписі, 16.08.2010 року переведена на посаду головного державного податкового ревізор-інспектора відділу податкового супроводження підприємств водного транспорту, у зв`язку зі зміною організаційної структури та штатного розпису; 04.04.2012 року звільнена з посади у зв`язку з реорганізацією інспекції у порядку переведення на роботу до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одесі Державної податкової служби; 05.04.2012 року призначена на посаду головного державного податкового ревізор-інспектора відділу податкового супроводження підприємств сфери промислового виробництва, 26.06.2013 року звільнена з посади у зв`язку з реорганізацією інспекції у порядку переведення на роботу до спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального управління Міндоходів, 27.06.2013 року призначена на посаду головного державного ревізор-інспектора відділу податкового супроводження підприємств сфери промислового виробництва у порядку переведення, 27.06.2013 року присвоєно 12 ранг державного службовця, 01.01.2014 року присвоєно спеціальне звання «радник податкової та митної справи ІІІ рангу», 02.06.2015 року звільнена з посади у зв`язку з реорганізацією інспекції у порядку переведення на роботу до спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби, 03.06.2015 року прийнята на посаду головного державного ревізор-інспектора відділу податкового супроводження підприємств сфери промислового виробництва у порядку переведення, 01.12.2016 року у зв`язку з організаційно-штатними змінами переведена на посаду головного державного ревізор-інспектора відділу податкового супроводження підприємств сфери промислового виробництва до Офісу ВПП ДФС, 02.09.2019 року у зв`язку з реорганізацією звільнена по переводу в Офіс великих платників податків ДПС, 03.09.2019 року призначена по переводу на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу податкового супроводження підприємств сфери промислового виробництва Одеського управління, 11.08.2020 року у зв`язку з організаційно-штатними змінами переведена на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу податкового супроводження підприємств сфери промислового виробництва Південного управління, 22.09.2020 року у зв`язку з організаційно-штатними змінами переведена на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу податкового супроводження підприємств сфери промислового виробництва Південного управління, 09.03.2021 року звільнена з займаної посади в порядку переведення до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, 10.03.2021 року призначена на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу податкового супроводження підприємств сфери промислового виробництва та інших галузей управління податкового адміністрування підприємств виробничої та невиробничої сфери, 04.08.2021 року припинено державну служба та звільнено з займаної посади за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію за віком (а.с. 16-24, 124-141).

При цьому, статтею 46 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, які діють з 01.05.2016 року встановлено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Таким чином, стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, на день набрання чинності Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ 01.05.2016 року, становив більше 20 років. При цьому позивач працювала на посадах державної служби станом на день набрання чинності Законом № 889-VIII, що дає їй право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Суд не приймає до уваги посилання представників відповідачів на те, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 15 ЗУ Про державну податкову службу в Україні посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.

Згідно п. 2 Положення про спеціальні звання посадових осіб органів доходів і зборів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 жовтня 2013 р. № 839, спеціальні звання присвоюються посадовим особам органів доходів і зборів, які забезпечують виконання завдань зазначених органів, визначених законами, а також здійснюють організаційне, юридичне, кадрове, фінансове, матеріально-технічне забезпечення діяльності таких органів.

Відповідно до п. 9 Порядку присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 жовтня 2013 р. № 839, посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців. Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної податкової або митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.

Згідно п. 8 Порядку присвоєння спеціальних звань посадовим особам податкових органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 жовтня 2020 р. № 945, посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в орган ДПС, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення між рангами державних службовців і спеціальними званнями посадових осіб органів ДПС. Особам, які приймаються на роботу до органів ДПС та яким раніше присвоєно спеціальні звання контролюючих органів (органів доходів і зборів), спеціальні звання присвоюються незалежно від займаних посад за співвідношенням, визначеним пунктом 57 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 306 від 20 квітня 2016 року "Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями" затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

Додатками 6, 13 Постанови № 306 передбачено, що спеціальне звання "Інспектор податкової та митної справи I рангу" прирівнюється до 7 рангу державного службовця, "Радник митної служби III рангу" прирівнюється до 6 рангу державного службовця, "Радник податкової та митної справи III рангу" прирівнюється до 6 рангу державного службовця, "Радник податкової та митної справи II рангу" прирівнюється до 5 рангу державного службовця.

Отже, посадові особи податкових органів, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII.

При цьому, Верховний Суд в постановах від 18 березня 2021 року по справі № 500/5183/17, від 03 липня 2018 року по справі № 586/965/16-а зазначив, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Таким чином, доводи відповідачів про те, що посадові особи контролюючих органів, яким присвоюються спеціальні звання, не належать до категорій посад державної служби, - є безпідставними.

Отже, законодавством, яке діяло в період роботи (служби) позивача, та яке діє на теперішній час, визначено, що посадові особи контролюючих органів (органів доходів і зборів) є державними службовцями, а тому періоди роботи (служби) в контролюючих органах зараховуються до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця.

За таких підставі, суд дійшов висновку, що суд дійшов висновку, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у здійсненні ОСОБА_1 переходу на пенсію за віком згідно ЗУ «Про Державну службу» є протиправною, а тому рішення № 22 від 22.09.2021 року підлягає скасуванню.

При цьому, позивач також просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести ОСОБА_1 з 01.09.2021 р. на пенсію за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, провести відповідний перерахунок з врахуванням всіх видів оплати праці зазначених в довідках виданих Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податку від 17.08.2021 р. № 28/14/28-10-10-02-55 та Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податку від 30.08.2021 р. № 49/34-00-10 та від 14.09.2021 р. № 53/34-00-01/53/34-00-01 та виплачувати пенсію в повному розмірі.

Відповідно до п. 1 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. № 622, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно п. 4, 5, 6 Порядку № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби); розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні; у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць; матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Форма довідки про заросту плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики. У разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а в разі його відсутності чи перейменування (відсутності) посад, у тому числі відсутності відповідних посад державної служби, довідка видається у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із Нацдержслужбою.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Згідно п. 4.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію. Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Відповідно до п. 4.3 Порядку рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Згідно ч. 5 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Таким чином, з аналізу вищевикладеного вбачається, що прийняттю рішення про призначення пенсії передує процедура перевірки пенсійним органом заяви про призначення пенсії та документів поданих до неї.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови у здійсненні ОСОБА_1 переходу на пенсію за віком згідно ЗУ «Про Державну службу» слугувало те, що посада, яку обіймала позивач не відноситься до категорії посад державних службовців. Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не відмовляло ОСОБА_1 в прийнятті довідок виданих Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податку від 17.08.2021 р. № 28/14/28-10-10-02-55 та Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податку від 30.08.2021 р. № 49/34-00-10 та від 14.09.2021 р. № 53/34-00-01/53/34-00-01.

Отже, дотримання позивачем під час звернення із заявою про перерахунок пенсії, інших вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, положень Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. № 622, пенсійним органом не перевірялось.

Таким чином, станом на теперішній час відсутні підстави для зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії з врахуванням всіх видів оплати праці зазначених в довідках виданих Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податку від 17.08.2021 р. № 28/14/28-10-10-02-55 та Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податку від 30.08.2021 р. № 49/34-00-10 та від 14.09.2021 р. № 53/34-00-01/53/34-00-01.

Крім того, позовні вимоги позивача звернуті до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

В той же час, відповідно до п. 4.1, 4.2 Порядку № 22-1 заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за принципом екстериторіальності.

При цьому, Головне управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не розглядало заяву ОСОБА_1 від 15.09.2021 року та не відмовляло у здійсненні переходу на пенсію відповідно до ЗУ «Про державну службу».

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини першої статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Частиною 4 ст. 245 КАС України встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що відповідач, наділений дискреційними повноваженнями, тобто повноваженнями з певним ступенем свободи органу при прийнятті рішення, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. А суди не мають право втручатися в дискреційні функції органів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.09.2021 року про перехід на пенсію згідно ЗУ «Про державну службу», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 22 від 22.09.2021 року, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.09.2021 року про перехід на пенсію згідно ЗУ «Про державну службу», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 132, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (, адреса місцезнаходження: 29000, м. Хмельницький, вул. Герцена, 10) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 22 від 22.09.2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.09.2021 року про перехід на пенсію згідно ЗУ «Про державну службу», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Суддя О.А. Левчук