Справа № 400/1235/22
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2022-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2022 р. № 400/1235/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020,

про:визнання протиправним та скасування рішення від 23.11.2021 № 67; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2022 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивачка) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач) про:

визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 23.11.2021 № 57;

зобов`язання відповідача призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 з 18.11.2021.

Позов обґрунтовано позивачкою тим, що на день звернення до відповідача за призначенням пенсії вона досягла 50 років і мала загальний страховий стаж понад 32 роки, з яких більш ніж 18 років 9 місяців стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого Кабінетом Міністрів України, зайнятість у яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Тому відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» вона має право на призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду, у складі судді Бульби Н.О., від 01.02.2022 у справі № 400/1235/22 позовну заяву залишено без руху і надано позивачу десятиденний строк з дня вручення відповідної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Справа № 400/1235/22 перебувала у провадженні головуючої судді Н.О. Бульби.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.05.2022 № 515/02-10 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу справи № 400/1235/22» було здійснено повторний автоматизований розподіл цієї справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2022 головуючим суддею для розгляду цієї справи визначено суддю Ярощука В.Г.

18.05.2022 представник позивачки подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, додавши до неї копії заяви ОСОБА_1 за призначенням пенсії та розписки-повідомлення.

Ухвалою суду від 20.05.2022 справа прийнята до провадження суддею Ярощуком В.Г. та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (без виклику сторін у судове засідання).

26.05.2022 від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову.

Відзив аргументовано тим, що:

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV) і Закон України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-ХІІ) регулюють одні і ті ж спірні правовідносини, пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону № 1058-ІV, як акту права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону № 1788-ХІІ підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону № 1058-ІV; відтак положення Закону № 1788-ХІІ в частині визначення права та призначення пенсії за віком пільгових умовах застосуванню не підлягають;

прийняття певного рішення в залежності від результатів розгляду поданих заявником документів є дискреційними повноваженнями відповідача, втручання до яких з боку суду є неприпустимим.

Розглянувши заяви по суті, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

18.11.2021 позивачка звернулась до відповідача із заявою за призначенням/ перерахунком пенсії за віком (список № 2), до якої додала: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, трудову книжку, чотири довідки про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000, дві довідки про зміну назви організації, довідку про прийняття на роботу (навчання), рішення комісії, картку Т-2, витяг із свідоцтва про шлюб.

Рішенням відповідача від 23.11.2021 № 57 позивачці відмовлено в призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно з заявою від 18.11.2021 у зв`язку з недосягненням пенсійного віку (55 років), встановленого пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV.

При цьому відповідач зазначив, що страховий стаж позивачки, обчислений за період протягом січня 1988 року січня 2021 року, становить 32 роки 1 місяць 28 днів, в тому числі періоди роботи у колгоспі та отримання допомоги по безробіттю. До страхового стажу враховано всі періоди трудової діяльності позивачки.

Згідно із рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії, від 10.11.2021 № 9 до стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 зараховані періоди роботи на Вознесенському виробничому шкіряному об`єднанні імені XXVI з`їзду КПРС (згодом АТЗТ «ВОЗКО», ЗАТ «ВОЗКО», ПАТ «ВОЗКО») з 16.08.1989 по 07.08.1997, з 01.04.1998 по 24.02.2000, з 16.02.2001 по 09.04.2002, з 01.12.2006 по 01.10.2014. Страховий стаж із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 18 років 9 місяців 25 днів.

Вважаючи рішення відповідача від 23.11.2021 № 57 протиправним, позивачка звернулася до суду з цим позовом. Так, позивачка переконана, що відповідач порушив її право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас в абзаці першому пункту 5 мотивувальної частини рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII, що набрав чинності 11.10.2017, доповнено Закон № 1058-IV розділом XIV1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ (далі Закон № 213-VIII), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Поряд з цим, Законом № 213-VIII збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 (далі Рішення № 1-р/2020) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII.

Пунктом 3 Рішення № 1-р/2020 встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 визнано неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення цього рішення (пункт 2 резолютивної частини). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд дійшов до висновку, що вони явно суперечать один одному.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20.

Відповідно до частини третьої статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Ця справа повністю відповідає ознакам зразкової справи, що встановлені у пункті 120 мотивувальної частини рішення Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 360/3611/20.

Тому відмова відповідача в призначенні позивачці , яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 50 років, мала страховий стаж роботи 32 роки 1 місяць 28 днів, у тому числі на роботах за списком № 2 18 років 9 місяців 25 днів, пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням недосягнення нею 55-річного пенсійного віку, визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.

При цьому суд врахував, що всі періоди роботи позивачки із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 мали місце в період до 01.04.2015.

Що стосується твердження відповідача про те, що прийняття рішення про призначення пенсії в залежності від результатів розгляду поданих заявником документів є його дискреційними повноваженнями, втручання до яких з боку суду є неприпустимим, суд зазначає наступне.

Про дискрецію органу виконавчої влади (адміністративний розсуд) йдеться у тих випадках, коли частина норми права, що містить юридичні наслідки, передбачає декілька варіантів можливої (допустимої) реакції органу виконавчої влади на події або дії учасників правовідносин. У цьому випадку, такому органу наданий певний простір, оскільки він може здійснювати вибір між декількома допустимими під кутом зору права рішеннями. Він може діяти або не діяти, а коли він діє, то обирає один або декілька можливих варіантів дій.

У разі, якщо законодавство передбачає прийняття певного конкретного рішення, то це не реалізація дискреції (повноважень), а є виконанням обов`язку.

Як встановив суд, відповідач відмовив позивачці у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 лише у зв`язку з тим, що вона не досягла необхідного, на його переконання, 55-річного пенсійного віку.

Оскільки суд прийшов до висновку про те, що позивачка досягла необхідно віку для призначення зазначеної пенсії, то у відповідача в цьому випадку відсутня можливість обирати декілька можливих варіантів дій: призначати пенсію позивачці чи ні. Тобто дискреція відповідача в цих правовідносинах відсутня, навпаки, він зобов`язаний призначити позивачці відповідну пенсію.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією від 18.01.2022, що міститься в матеріалах справи, підтверджується понесення позивачем судових витрат у розмірі 992,40 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову, а тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020; ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 23.11.2021 № 57 про відмову в призначені пенсії за віком на пільгових умовах за список № 2 ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020; ) призначити пенсію на пільгових умовах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) з 18.11.2021 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі грн.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 10 червня 2022 року