Справа № 520/832/22
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2022-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

09 червня 2022 року № 520/832/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Мар`єнко Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа Шоста Харківська міська державна нотаріальна контора про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо визначення розміру недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 з мотивацією зменшення пенсійних виплат ОСОБА_2 , в залежності від дати звернення за спадщиною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області сформувати та направити до державного нотаріуса Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори Ользі Головащенко для включення до складу спадщини після смерті померлої матері позивача ОСОБА_2 відповідну довідку із врахуванням усієї суми недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без обмеження будь-яким строком.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не надав державному нотаріусу О.Головащенко відомості, щодо точного розміру недоотриманої пенсії померлого пенсіонера ОСОБА_2 за період з 01.01.2016 по 15.10.2020 року, яка повинна увійти до складу спадщини. Позивач наголосив на протиправності дій відповідача та не відповідності положенням чинного законодавства України, у зв`язку з чим просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Від представника відповідача - Г.Баєвої., через канцелярію суду, надійшов письмовий відзив на позов, в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що на запит державного нотаріуса управлінням було повідомлено суму недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , та зауважено, що її розмір буде змінено в залежності від дати звернення спадкоємця відповідно до ст.46, 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, відповідач наполягає, що діяв в порядку, спосіб та в межах визначений чинним законодавством України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою № від 23.02.2015 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на момент смерті перебувала на обліку як одержувач пенсії в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області. На момент її смерті в неї залишилась недоотримана пенсія, сума якої повинна війти до складу спадщини.

13.04.2021 Шостою Харківською міською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №64335906 від 13.04.2021.

Завідувачем Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори О.Головащенко 13.04.2021 року направлено запит про надання інформації до відповідача, в якому просив надати довідку про наявність та суму недоотриманої пенсії, яка підлягає виплаті гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , як внутрішньо переміщена особа була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Листом від 21.04.2021 №2000-0402-5/56785 відповідач повідомив про те, що сума недоотриманої пенсії ОСОБА_2 складає 70194 грн.19 коп. Одночасно повідомлено, що вищевказана сума зміниться в сторону зменшення в залежності від дати звернення спадкоємця за недоотриманою пенсією.

Також, 10.08.2021 Шостою Харківською міською державною нотаріальною конторою направлено запит відповідачу щодо надання інформації за який період померлій ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , була нарахована пенсія.

У відповідь відповідач направив лист від 11.08.2021 №2000-0402-5/103790, яким повідомив, що сума недоотриманої пенсії ОСОБА_2 визначена з урахуванням ст.46, 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та складає 63832 грн. 57 коп. Одночасно зазначив, що вищевказана сума зміниться в сторону зменшення в залежності від дати звернення спадкоємця за недоотриманою пенсією.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Загальні умови, порядок нарахування, розмір та виплата пенсій визначаються, зокрема, Законами України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII, "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.91 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Згідно із ч.ч.1-3 ст.52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Згідно абзацу 2 п. 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року (далі - Порядок №22-1), заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається особою до органу, що призначає пенсію, в якому померлий пенсіонер перебував на обліку як одержувач пенсії.

Відповідно до абзацу 5 п.17 Порядку №22-1 днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Згідно абзацу 4 пункту 2.26 Порядку №22-1 для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

Положеннями ст.1216 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1219 Цивільного кодексу України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, положеннями Цивільного кодексу України не визначено строку, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів.

Норми статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю, а лише визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Таким чином, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.

Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які були нараховані спадкодавцю за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.

Зазначені висновки суду узгоджуються із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 31 травня 2018 року у справі №686/16735/16, від 31 липня 2018 року у справі №2-а/2506/12472/11 (6-а/750/19/17), від 23 жовтня 2018 року у справі №805/529/17-а, від 31 жовтня 2019 року у справі №617/1926/12.

Щодо доводів Головного управління ПФУ в Харківській області про необхідність застосування положень ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Суд звертає увагу, що положення частин другої, третьої статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Норми частини першої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Наведений висновок узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 23 вересня 2020 року у справі №428/6685/19.

Отже, суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

Також суд звертає увагу, що сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій органу Пенсійного фонду України.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Положеннями ст.8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Підстави для припинення виплати пенсії визначені ч.1 ст.49 Закону України "Про загальне обов`язкове державне пенсійне страхування", якою передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 року №25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Суд зазначає, що відповідачем вказано про припинення виплати пенсії ОСОБА_2 з 01.03.2017 у зв`язку з відсутністю заявника за фактичним місцем проживання, пенсія виплачена до 28.02.2017.

Посилання відповідача на вказану норму суд вважає неприйнятними, оскільки частиною 2 статті 46 Закону №1058-ІV встановлено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

У даному випадку суд дійшов висновку, що невиплата пенсії померлому відбулася не з його вини, а через загальновідомі обставини тимчасової втрати контролю з боку України над територією, в тому числі, міста де мешкала ОСОБА_2 .

Припинення виплати пенсії померлому з боку органів Пенсійного фонду України не може вважатися правомірним з таких підстав.

Інших обставин, передбачених законом, на підтвердження наявності підстав для припинення померлій ОСОБА_2 виплати пенсії відповідач не навів, що свідчить про невиплату пенсії на підставі рішення органів Пенсійного фонду, обґрунтованість якого в межах розгляду даної справи не доведена відповідачем відповідно до вимог ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому матеріалами справи підтверджується, що померлій ОСОБА_2 до дня її смерті пенсія була нарахована, однак не виплачена.

Таким чином, суми пенсії нараховані ОСОБА_2 та не виплачені з вини пенсійних органів є його власністю, та в силу наведених вище положень Цивільного кодексу України та Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальне обов`язкове державне пенсійне страхування" входять до складу його спадщини.

При цьому суд враховує, що Конституційний Суд України у Рішенні від 07.10.2009 року №25-рп/2009 зазначив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У рішенні у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 07.02.2014 року, Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що право на отримання пенсії, яке стало залежним від місця проживання заявника, свідчить про різницю в поводженні, яка порушувала статтю 14 Конвенції, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. При цьому Суд зауважив, що у цій справі право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника, що призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункти 51-54).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 року №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Отже, у вказаних рішеннях Конституційного Суду України та ЄСПЛ застосовано підхід, згідно з яким право на пенсію та її одержання не може пов`язуватися з місцем проживання людини. Такий підхід можна поширити не тільки на громадян, що виїхали на постійне місце проживання до інших держав, а й на осіб, які мають постійне місце проживання на непідконтрольній Уряду України території.

У контексті справи, що розглядається, правовий зв`язок між державою і людиною, який передбачає взаємні права та обов`язки, підтверджується фактом набуття громадянства. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо визначення розміру недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 з мотивацією зменшення пенсійних виплат, в залежності від дати звернення за спадщиною.

Надаючи правову оцінку належності обраного заявником способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, абзацами 5, 6, та 7 вступної частини Рекомендації Rec (2004) 6 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам "Щодо вдосконалення національних засобів правового захисту", ухваленої на 114-й сесії 12.05.2004, передбачено, що, відповідно до вимог статті 13 Конвенції, держави-члени зобов`язуються забезпечити будь-якій особі, що звертається з оскарженням порушення її прав і свобод, викладених в Конвенції, ефективний засіб правового захисту в національному органі; крім обов`язку впровадити такі ефективні засоби правового захисту у світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини, на держави покладається загальний обов`язок розв`язувати проблеми, що лежать в основі виявлених порушень; саме держави-члени повинні забезпечити ефективність таких національних засобів як з правової, так і практичної точок зору, і щоб їх застосування могло привести до вирішення скарги по суті та належного відшкодування за будь-яке виявлене порушення.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача сформувати та направити до Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори для включення до складу спадщини після смерті померлої ОСОБА_2 відповідну довідку із врахуванням усієї суми недоотриманої пенсії матері, без обмеження будь-яким строком.

Також суд керується приписами ч.4 ст.245 КАС України, за змістом якої у разі визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м.Харків, 61022, ), третя особа Шоста Харківська міська державна нотаріальна контора (майдан Свободи, буд.5 Держпром, 6 під`їзд, 4 поверх, м.Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо визначення розміру недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 з мотивацією зменшення пенсійних виплат ОСОБА_2 , в залежності від дати звернення за спадщиною.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області сформувати та направити до державного нотаріуса Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори для включення до складу спадщини після смерті померлої матері позивача ОСОБА_2 відповідну довідку із врахуванням усієї суми недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без обмеження будь-яким строком.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території Харківської області, повний текст рішення складено 09.06.2022 року.

Суддя Мар`єнко Л.М.