Справа № 160/4434/22
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2022 року Справа № 160/4434/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в письмовому провадженні у м. Дніпрі адміністративну справу № 160/4434/22 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,-
14.03.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці Держмитслужби №UA110140/2022/000017/1 від 31.01.2022 року.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що приймаючи спірне рішення, митний орган не довів наявність в нього обґрунтованих сумнівів відносно недостовірності визначеної позивачем за ціною контракту митної вартості товару, а також необґрунтовано застосував резервний метод визначення митної вартості товару у той час, як декларант надав всі необхідні документи для визначення митної вартості за ціною договору.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.04.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 160/4434/22 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення. Розглядати справу вирішено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
24.05.2022 року від представника позивача до суду було подано відповідь на відзив, яку долучено до матеріалів справи, та якою підтримано позицію викладену в позовній заяві.
01.06.2022 року відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив, в яких підтримано позицію наведену у відзиві на позовну заяву.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 31.01.2022 року до Дніпровської митниці Держмитслужби позивачем - ОСОБА_1 подано митну декларацію № UA110140/2022/000802 для здійснення митного оформлення в режимі імпорту транспортного засобу - «Автомобіль легковий для перевезення людей, що використовувався: марка: HYUNDAI, модель: SONATA, номер кузова/ VIN НОМЕР_1 ; тип двигуна конвертований для роботи на газі, робочий об`єм циліндрів 1999 смі, , потужність - 114 кВт; колісна формула -4*2; екологічна норма евро 6 рік виготовлення 2018; дата першої реєстрації 16.10.2018 модельний рік 2018; колір-сірий; торгівельна марка HYUNDAI. Країна виробництва Республіка Корея, KR виробник HYUNDAI MOTOR CO; пошкодження: КТЗ має наявні сліди експлуатації, сколи та подряпини лакофарбового покриття, потертості та забруднення обивки салону та сидінь.
Митна вартість товару заявлена позивачем за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 МКУ, а саме 3350 USD.
31.01.2022 року Дніпровською митницею Держмитслужби прийнято рішення № UA110140/2022/000017/1 про коригування митної вартості, за яким митна вартість скоригована в сторону збільшення до 8600 USD, та у якому вказано про застосування другорядного методу визначення митної вартості - резервного.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Вирішуючи позовні вимоги по суті спору, суд зазначає наступне.
Правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Згідно із частиною 1 статті 7 Митного кодексу України, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України).
Так, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).
Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно частин першої - третьої статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно з частинами шостою та сьомою вказаної статті МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Положеннями частин другої та третьої статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
За приписами частини восьмої статті 57 МК України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Водночас, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено, проте надання документів, які підтверджують митну вартість товарів, що визначені частиною другою статті 53 Митного кодексу України, є обов`язком декларанта. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).
Судом встановлено, що митна вартість товару заявлена позивачем за ціною договору (основний метод).
Отже, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, якими були б передбачені істотні умови купівлі-продажу транспортного засобу, зокрема і його ціну, умови поставки та умови отплати, позивачем до митного органу при митному оформленні надані не були. В свою чергу, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, є документами, що підтверджують митну вартість товарів та є обов`язковими для подання разом з митною декларацією та підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Також, позивачем не було надано платіжні документи (банківських або інших установ), що підтверджують оплату транспортного засобу. При цьому, позивачем в позовній заяві не зазначено на яких умовах придбавався транспортний засіб, зокрема і умови його оплати.
Однак, в інвойсі від 02.12.2021 року не зазначено банківських реквізитів продавця та умов оплати за транспортний засіб, тому він не може вважатися документом, що заміщує зовнішньоекономічний договір, оскільки не містить ні умов оплати, ні порядку переходу права власності на товар.
FOB (… named port of shipment) англ. Free On Board, або Франко борт (… назва порту відвантаження) термін інкотермс 2000 та 2010, який означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом.
Отже, відповідно умов поставки FOB - MASAN (KR), витрати по доставці товару з порту відвантаження до місця ввезення на митну територію України покладається на покупця.
Оскільки за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а протилежного позивачем не зазначено, то обов`язковими документами які підтверджують митну вартість товару та підлягають обов`язковому наданню митному органу є транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Для підтвердження витрат на транспортування задекларованого транспортного засобу до місця ввезення на митну територію України декларантом надано довідку про транспортні витрати від 04.01.2022 №4008/322 компанії ТОВ «НАВІЛАЙН».
В зазначеній довідці вказано маршрут транспортування 33 транспортних засобів: Incheon (KR) - Південний (Україна). Однак, згідно наданого до митного оформлення коносаменту від 14.11.2021 №HSNMASCHR211101, маршрут транспортування транспортних засобів: MASAN (KOREA) - CHERNOMORSK (UKRAINE).
Аналізуючи надані позивачем до митного оформлення документи, які мають підтверджувати числові значення складових митної вартості та на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, суд погоджується з доводами відповідача, що надані документи, містять розбіжності, неточності та у сукупності не підтверджують митну вартість товару.
Враховуючи зазначене та приймаючи до уваги відсутність обов`язкових документів, які підлягають обов`язковому наданню для підтвердження митної вартості, виникнення у митного органу обґрунтованих сумнів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є доведеним. І, оскільки, саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів, митним органом правомірно витребувано у позивача додаткові документи.
При цьому, судом встановлено, що листом від 31.01.2022 року до митного органу було надано виключно висновок експерта від 31.01.2022 року № 65/22 та зазначено про неможливість надання інших додаткових документів.
Отже, в порядку проведення консультації, декларантом додатково надано виключно висновок експерта з транспортно-товарознавчого експертного дослідження про визначення вартості транспортного засобу від 31.01.2022 року № 65/22.
Зазначені твердження позивачем спростовані не були.
Згідно висновку експерта з транспортно-товарознавчого експертного дослідження про визначення вартості транспортного засобу від 31.01.2022 №65/22, вартість задекларованого транспортного засобу - 4533,56 дол. США
Отже, згідно висновку експерта з транспортно-товарознавчого експертного дослідження про визначення вартості транспортного засобу від 31.01.2022 №65/22, вартість задекларованого транспортного засобу за ЕМД від 31.01.2022 №UA110140/2022/000802 без врахування витрат на транспортування автомобіля до порту ввезення на митну територію України становить 4533,56 дол. США, що вище заявленої декларантом фактурної ціни транспортного засобу - 2350,00 дол. США (FOB-MASAN, KOREA).
За наведених обставин, суд вважає, що додатково наданий декларантом висновок експерта з транспортно - товарознавчого експертного дослідження про визначення вартості транспортного засобу від 31.01.2022 №65/22 не міг бути використаний митним органом для підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу, оскільки експертом зроблено висновок, що вартість даного транспортного засобу становить 130 493, 66 грн (за курсом НБУ 4533.56 USD). Це свідчить, що вартість визначена експертом більша за вартість, яка заявлена декларантом.
Отже, суд вважає необґрунтованими твердження позивача про надання відповідачу всіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, оскільки судом встановлено відсутність підтвердження числових значень складових митної вартості товару та ціни, що фактично сплачена, а також не подання декларантом документів, які пропонувалось подати митним органом.
За наведених обставин, суд приходить до висновку, що на момент винесення рішення про коригування митної вартості у митного органу були обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення митної вартості товару та перевірки наявності або відсутності застережень щодо застосування методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) згідно статті 54 Митного кодексу України.
Суд зазначає, що декларант або уповноважена особа, які заявляють митну вартість товару, відповідно до частини 2 ст. 52 Митного кодексу України зобов`язані подати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватись на об`єктивних, документально підтверджених даних.
При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
За положеннями частини першої стаття 64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (частина друга стаття 64 МК України).
Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості (частина третя статті 64 МК України).
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування.
У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
Частиною другою статті 55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Аналізуючи докази наявні в матеріалах справи, судом встановлено, що у зв`язку з неможливістю застосування інших (попередніх) методів визначення митної вартості товару, зазначених у статтях 58-63 МК України, митним органом застосовано резервний метод визначення митної вартості.
Відповідачем в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів наведено обґрунтування неможливості визначення митної вартості за ціною контракту (методом 1) та необхідності визначення митної вартості товару саме за методом №2ґ (резервним), тобто, дотримане правило послідовності застосування методів, визначене Митним кодексом України.
Митну вартість товару скориговано за резервним методом визначення митної вартості до рівня 8600 дол. США з урахуванням опису товару, країни походження, виробництва, відправлення та хронологічної відповідності.
За таких обставин, суд вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів прийняте відповідачем на підставі, у межах та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення, для прийняття рішення, а отже таке рішення відповідає критеріям, визначеним статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст. ст. 244, 245, 255, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська