Справа № 260/5818/21
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2022-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2022 року м. Ужгород№ 260/5818/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.,

з участю секретаря судового засідання Рошко Л.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 не з`явився;

відповідач: Головне управління Державної фіскальної служби в Закарпатській області представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2021 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернулася з позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в особі представника - адвоката Гриньо Дмитра Дмитровича, АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Державної фіскальної служби в Закарпатській області Державної фіскальної служби України (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, 52, ), яким просить суд: "1. Прийняти дану позовну заяву до розгляду; 2. Визнати протиправним та скасувати наказ № 109-о від 04 жовтня 2021 року голови комісії з реорганізації Головного управління - т.в.о. начальника Головного управління ДФС у Закарпатській області Крицкій Олександром, яким був звільнений ОСОБА_1 в спеціальному званні старшого лейтенанта податкової міліції з посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу організації викриття економічних злочинів та боротьби з відмиванням доходів, одержаних незаконним шляхом управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління ДФС у Закарпатській області та податкової міліції ДФС у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 підпунктом "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ № 114 від 29.07.1991 року, через скорочення штатів, та поновити конституційне право ОСОБА_1 відповідно до ст. 43 Конституції України; 3. Поновити старшого лейтенанта податкової міліції ОСОБА_1 з 06 жовтня 2021 року на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу організації викриття економічних злочинів та боротьби з відмиванням доходів, одержаних незаконним шляхом управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління ДФС у Закарпатській області та податкової міліції ДФС; 4. Стягнути з відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області Державної фіскальної служби України (СДРПОУ 39393632, вул. Волошина, 52, м. Ужгород, Закарпатської області, 88000), на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. код НОМЕР_1 ), середній заробіток за весь час вимушеного прогулу по день прийняття судового рішення у цій справі.".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року було прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті.

Розгляд даної справи неодноразово відкладався (оголошувалась перерва) у зв`язку з існуванням на те об`єктивних законодавчо встановлених підстав.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що у зв`язку із організаційними змінами у структурі ГУ ДФС у Закарпатській області позивача було попереджено про можливе майбутнє звільнення із займаної посади без пропозицій вакантних посад передбачених чинним законодавством. Вказане звільнення вважає протиправним та таким, що проведено з порушенням законодавчих норм, оскільки відповідачем не було запропоновано в день попередження наявні вакантні посади та не дотримано його переважного права на залишення на роботі. А в подальшому наказом від 04 жовтня 2021 року № 109-о звільнено з посади на підставі пункту 64 підпункту "г" Положення № 114 від 29.07.1991. Вказане звільнення вважає протиправним та таким, що проведено з порушенням законодавчих норм, оскільки відповідачем не було запропоновано в день попередження наявні вакантні посади та не дотримано його переважного права на залишення на роботі.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого щодо задоволення позовних вимог заперечив, зокрема зазначив, що на виконання вимог постанов Кабінету Міністрів України № 1200 від 18 грудня 2018 та № 846 від 25 вересня 2019 року в ГУ ДФС у Закарпатській області проводилися реорганізаційні заходи, в тому числі, ліквідація Слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Закарпатській області як окремого структурного підрозділу у зв`язку з чим працівники податкової міліції були попереджені про наступне вивільнення із займаних посад в тому числі і позивач. У зв`язку з повним скороченням посад та чисельності, на підставі наказу Державної фіскальної служби України "Про вивільнення працівників Державної фіскальної служби України" від 23 липня 2021 року № 22-рг наказом Головного управління ДФС у Закарпатській області "Про вивільнення працівників" від 26 липня 2021 року № 101-рг, сектор роботи з персоналом зобов`язано забезпечити вручення відповідних попереджень про наступне вивільнення працівників ГУ ДФС у Закарпатській області. На підставі попередження про наступне звільнення ОСОБА_1 від 26 липня 2021 року з дотримання терміну попередження, наказом ГУ ДФС від 04 жовтня 2021 року № 109-о правомірно, на думку відповідача, було звільнено з посади та податкової міліції за пунктом 64 підпунктом "г" (через скорочення штатів) - у зв`язку відсутністю можливості подальшого використання на службі. Позиція позивача про необхідність пропонування ОСОБА_1 наявних вакантних посади, є не можливою до виконання, оскільки згідно приписів Постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення зміни в додаток 1 до постанови від 5 квітня 2014 р. № 85" в ДФС України та територіальних органах ДФС чисельність та вакантні посади відсутні.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча судом вживалися заходи щодо виклику учасників справи, що передбачені Главою 7 Розділу І КАС України.

31 травня 2022 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява про розгляд даної справи без участі позивача та його представника (а.с. 80).

У відповідності до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке було надіслано на адресу відповідача, що вказана в позовній заяві, таке повернулася до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.а.с. 78, 79).

Відповідно до статті 126 частини 11 КАС України встановлено, що розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно до статті 126 частини 8 КАС України вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи.

Відповідно до статті 251 частини 6 пункту 4 КАС України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Також необхідно врахувати висновок Верховного Суду в ухвалі від 24 березня 2021 у адміністративному провадженні № К/9901/35851/20 про те, що до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Повістка про виклик до суду направлена відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак повернута поштовою організацією з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", а тому вона вважається врученою у день, зазначений поштовою службою в такому повідомленні.

Таким чином, відповідач про дату, час та місце судового засідання, повідомлений належним чином.

Судом зазначається, що у даній справі судом не визнавалася необхідність обов`язкової участі учасників справи.

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, враховуючи наявність достатньої кількості доказів у справі, а також скорочені строки розгляду вказаної справи, наявність правової позиції учасників справи щодо спірних правовідносин судом вирішено проводити розгляд справи у відсутності учасників справи. Відповідна ухвала зафіксована у протоколі судового засідання.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Як встановлено судом під час розгляджу справи, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року № 1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" (далі по тексту Постанова КМУ № 1200), постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2021 року № 510 "Про утворення бюро економічної безпеки України", пункту 21 підпункту 4 Порядку заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією та ліквідацією Міністерств, інших центральних органів виконавчої влади з урахуванням частини 10 підпункту 2 Розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Бюро економічної безпеки України" та на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2021 року № 761 "Про внесення змін в додаток 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2014 року № 85 ", наказу Державної фіскальної служби "Про вивільнення працівників Державної фіскальної служби України" від 23 липня 2021 року № 22-рг, наказу Головного управління ДФС у Закарпатській області від 26 липня 2021 року №101-рг, у зв`язку із припиненням Державної фіскальної служби. 05 серпня 2021 року позивача попереджено про наступне вивільнення із займаної посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу організації викриття економічних злочинів та боротьби з відмиванням доходів, одержаних злочинним шляхом управління боротьби з фінансовими злочинами ГУ ДФС у Закарпатській області у відповідності до пункту 64 підпункту "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі по тексту Положення № 114) (через скорочення штатів) (а.с. 13).

Як вбачається із вказаного попередження про наступне вивільнення із займаної посади та податкової міліції ДФС згідно з підпунктом "г" пункту 64 Положення № 114 таке не містило дати можливого наступного вивільнення та пропозиції щодо призначення на вакантні посади.

У зв`язку з чим, наказом ГУ ДФС у Закарпатській області від 04 жовтня 2021 року № 109-о "Про звільнення ОСОБА_1 ", з 05 жовтня 2021 року, ОСОБА_1 звільнено з посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу організації викриття економічних злочинів та боротьби з відмиванням доходів, одержаних незаконним шляхом управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління ДФС у Закарпатській області та податкової міліції ДФС відповідно до пункту 64 підпункту "г" Положення № 114, у зв`язку із скороченням штату, за відсутності можливості подальшого використання на службі Підставою для видачі наказу про звільнення ОСОБА_1 слугувало попередження про наступне звільнення (а.с. 12).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці регулюються Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України).

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Позивач на момент звільнення проходив службу в підрозділах податкової міліції, що входили до складу органів Державної фіскальної служби України.

Так, підрозділи податкової міліції, відповідно до Податкового кодексу України № 2755-VI від 02 грудня 2010 року, є спеціальним підрозділом по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діє у складі відповідних контролюючих органів, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Відповідно до статті 353 пункту 353.1 Податкового кодексу України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначає Положення № 114.

Пункт 8 Положення № 114 передбачає виключні підстави для дострокового звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, серед яких, у зв`язку із скороченням штатів у разі відсутності можливості використання на службі.

Вказане узгоджується також з пунктом 64 підпунктом "г" Положення № 114, відповідно до якого особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Вказана норма стала підставою для звільнення позивача із займаної посади.

Так, в обґрунтування правомірності звільнення позивача, ГУ ДФС в Закарпатській області посилається на проведення в органах державної фіскальної служби реорганізаційних заходів, в тому числі, ліквідації Слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Закарпатській області як окремого структурного підрозділу.

Розглядаючи трудовий спір, пов`язаний зі звільненням, зокрема у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, суду необхідно з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема: ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника; які є докази щодо змін в організації виробництва і праці; про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації; чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Як вбачається з попередження про наступне вивільнення від 26 липня 2021 року позивача повідомлено про те, що посада, яку він займає, підлягає скороченню у зв`язку з реорганізацією, зміною організаційної структури та штатного розпису (а.с. 13).

З метою з`ясування реального існування в ГУ ДФС в Закарпатській області скорочення штатів, що безпосередньо впливає на правомірність оскарженого рішення, судом проаналізовано Постанови Кабінету Міністрів України, на підставі яких здійснена реорганізація:

Постановою Кабінету Міністрів України № 1200 від 18 грудня 2018 року визначено: пунктом 1 утворити Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

В подальшому пункт 2 Постанови № 1200 був доповнений новим абзацом (Постанова Кабінету Міністрів України № 846 від 25 вересня 2019 року), де визначено, що підрозділи податкової міліції у складі Державної фіскальної служби продовжують здійснювати повноваження та виконувати функції з реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, здійснюючи оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну та охоронну функції до завершення здійснення заходів з утворення центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, судом не встановлено, що в ГУ ДФС в Закарпатській області мало місце фактичне скорочення штатів, як необхідної підстави для дострокового звільнення зі служби на підставі пункту 64 підпунктом "г" Положення № 114.

Інших доказів наявності обставин, що стали підставою для звільнення позивача відповідачем не надано.

При розгляді даної справи Суд враховує правову позицію Верховного Суду, яка міститься у постанові від 31 січня 2019 року у справі № 820/4077/17, відповідно до якої в разі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший або при його перепрофілюванні звільнення з публічної служби, зміна її істотних умов можуть мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності чи штату працівників, змінами в їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями тощо. Саме по собі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший без скорочення штату не може бути підставою для звільнення з публічної служби чи зміни істотних умов її проходження. Скорочення штату встановлюється шляхом порівняння штатних розписів цієї юридичної особи до і після її реорганізації. Зміна найменування бюджетної установи, її структури та штатного розпису є її реорганізацією. В юридичній практиці така форма реорганізації називається перетворенням. При цьому переведення працівників з однієї посади на іншу чи з одного структурного підрозділу до іншого здійснюється в разі, якщо діяльність бюджетної установи не припиняється, але змінюються її повноваження, структура чи штатний розпис, тобто проводяться організаційно-штатні заходи, реорганізація.

Статтею 36 частиною 4 КЗпП України передбачено, що у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (стаття 40 частина 1 пункт 1 КЗпП України).

Вказане узгоджується також з нормами Положення № 114, оскільки таким не передбачена можливість звільнення у разі проведення реорганізації за відсутності скорочення штату.

Відповідно до статті 356 пункту 356.1 Податкового кодексу України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України "Про Національну поліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Таким чином, гарантії захисту від незаконного звільнення розповсюджуються у тому числі і на осіб, що проходять службу в органах податкової міліції.

Необхідно зазначити, що законодавчими нормами, що регламентують порядок проходження служби в органах податкової міліції, не врегульовано порядок проведення звільнення у разі скорочення штатів.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Відтак, у даному випадку застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми трудового законодавства.

Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в Постанові від 31 січня 2019 року у справі №820/4077/17.

Так, відповідно до частини 3 статті 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Порядок вивільнення працівників у випадках змін в організації виробництва і праці врегульовані нормами статті 492 КЗпП України, тому суд вважає за можливе застосувати вказані норми трудового законодавства й до спірних правовідносин.

Так, відповідно до зазначеної вище правової норми, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Вказане покликане забезпечити дотримання рівності прав на працевлаштування усіх працівників, посади яких підлягають скороченню.

Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Всупереч вищенаведеному, відповідач не запропонував позивачу наявні вакантні посади рівноцінні тій, що займав позивач одночасно з попередженням про звільнення 05 серпня 2021 року.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що відповідачем порушені норми трудового законодавства та вчинені дії не вказують на добросовісність та розсудливість при реалізації своїх повноважень роботодавцем, що покликані забезпечити захист трудових прав працівників під час проведення реорганізаційних заходів, пов`язаних зі скороченням штату та змінами в організації праці.

Відповідачем не доведено наявність причин неможливості переведення позивача на посаду які він займав до звільнення. При цьому, законодавчі норми не передбачають можливість безпідставного звільнення працівника з посади, що не була ліквідована, в тому числі, у разі здійснення реорганізаційних заходів.

Як вказує Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2020 року у справі №826/12909/17, перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший структурний підрозділ із іншою назвою, але майже з однаковими завданнями і функціями, та зміна назви посади позивача, не може бути підставою для звільнення із займаної посади.

Суд звертає увагу на існування виключних підстав для дострокового звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, що передбачені пунктом 8 Положення № 114, які відповідач, як роботодавець, повинен дотримуватися беззаперечно.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач від подальшого проходження служби не відмовлявся.

Відповідно до статті 49 частини 3 КЗпП, одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Оскільки обов`язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом статті 49 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду та які існували на день звільнення.

Проте, на порушення вимог статті 49 КЗпП України, власником або уповноваженим ним органом одночасно з попередженням позивача про звільнення, 05 серпня 2021 року до дати звільнення позивача з посади 04 жовтня 2021 року не запропоновано всі наявні вакантні посади відповідно до кваліфікації позивача.

У зв`язку з наведеним суд вважає, що позивача було звільнено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому наказ Головного управління Державної фіскальної служби України № 109-о від 04 жовтня 2021 року "Про звільнення ОСОБА_1 " слід визнати протиправним та скасувати.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (зокрема, від 09.12.1994, справа "Руїс Торіха проти Іспанії", заява № 18390/91; від 21.01.1999, справа "Гарсія Руїз проти Іспанії") - Суд нагадав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різною залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до положень частини 1 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Зважаючи на висновок суду про протиправність наказу Головного управління Державної фіскальної служби України № 109-о від 04 жовтня 2021 року "Про звільнення ОСОБА_1 " та його скасування, позивач підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого його було звільнено.

Оскільки, позивача було звільнено з посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу організації викриття економічних злочинів та боротьби з відмиванням доходів, одержаних незаконним шляхом управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління ДФС у Закарпатській області та податкової міліції ДФС, позивач підлягає поновленню на посаді на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу організації викриття економічних злочинів та боротьби з відмиванням доходів, одержаних незаконним шляхом управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління ДФС у Закарпатській області та податкової міліції ДФС.

Щодо дати з якої необхідно поновити позивача, то суд вважає за необхідне вказати наступне.

Пунктом 2.27. Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 року, прямо вказує, що днем звільнення вважається останній день роботи.

Згідно оспорюваного наказу Головного управління Державної фіскальної служби України № 109-о від 04 жовтня 2021 року "Про звільнення ОСОБА_1 ", позивача було звільнено з 05 жовтня 2021 року, а тому останнім днем роботи позивача є 05 жовтня 2021 року, тобто дата звільнення 05 жовтня 2021 року вважається останнім робочим днем позивача. А відтак з 06 жовтня 2021 року у позивача почався вимушений прогул. Таким чином суд вважає, що необхідно поновити позивача саме з 06 жовтня 2021 року, оскільки позивач вважається таким, що 05 жовтня 2021 року був на роботі.

Відповідно до статті 235 частини 2 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 "Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" (далі по тексту Положення № 114), постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" наказом Міністерства фінансів України від 17 липня 2018 року № 616 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції (далі - Порядок № 616), яким визначено механізм нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, а також визначено форму та порядок видачі грошових атестатів (пункт 1 розділу І Порядку № 616).

Пунктом 24 Положення № 114 передбачено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Згідно із пунктом 2 розділу І Порядку № 616 у цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях: місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, встановлене на дату настання події, без урахування одноразових додаткових видів грошового забезпечення. При цьому до місячного грошового забезпечення премія включається у розмірі, нарахованому у місяці, що передує події; одноденний розмір грошового забезпечення - місячне грошове забезпечення, поділене на кількість календарних днів місяця настання події.

Пунктом 4 розділу ХІІ Порядку № 616 визначено, що особам начальницького складу податкової міліції, звільненим з органів ДФС, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за визначений час вимушеного прогулу грошове забезпечення нараховується виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення, помноженого на кількість календарних днів періоду вимушеного прогулу.

Згідно із пунктом 3 розділу І Порядку № 616 грошове забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції (крім курсантів навчального закладу ДФС) складається з: 1) посадового окладу; 2) окладу за спеціальним званням; 3) щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавок за вислугу років, за особливості проходження служби, за спортивне звання, за почесне звання, за виконання функцій державного експерта з питань таємниць, за службу в умовах режимних обмежень; доплати за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук; доплати за вчене звання; премій; 4) одноразових додаткових видів грошового забезпечення: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; допомоги для оздоровлення.

Відповідно до розрахункового листа за 2021 року Головного управління ДФС у Закарпатській області заробітна плата позивача за серпень 2021 року складала 11402,98 грн та за вересень 2021 року 10277,82 грн (а.с. 92).

Судом встановлено, що загальна кількість календарних днів за період вимушеного прогулу із 06 жовтня 2021 року по 31 травня 2022 року складає 218 календарних днів.

Аналізуючи зміст розрахункового листа за 2021 року та приписи пунктів 2, 3 розділу І Порядку № 616, місячне грошове забезпечення позивача за вересень 2021 року буде складатись із суми посадового окладу, надбавки за званням, надбавки за вислугу років, компенсації сум податку: 5500 грн + 1200 грн + 2010 грн + 1568,80 грн = 10277,82 грн.

При цьому, не враховуються одноразові додаткові види грошового забезпечення: матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, допомога для оздоровлення, а також грошова компенсація за відпустку і вихідна допомога при звільненні.

З урахуванням приписів пункту 2 розділу І Порядку № 616 одноденний розмір грошового забезпечення буде складати: 10277,82 грн (місячне грошове забезпечення) : 30 днів (кількість календарних днів вересня 2021 року) = 342,60 грн.

Беручи до уваги загальну кількість календарних днів за період вимушеного прогулу з 06 жовтня 2021 року по 31 травня 2022 року - 218, а також одноденний розмір грошового забезпечення 342,60 грн, з урахуванням приписів пункту 4 розділу XII Порядку № 616, грошове забезпечення позивача за час вимушеного прогулу буде складати: 342,60 грн * 218 календарних днів = 74686,80 грн.

Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Відповідно до статті 371 пункту 2 КАС України негайно виконуються рішення суду, зокрема, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Я уже було вказано судом, пунктом 2 розділу І Порядку № 616 передбачено, що місячне грошове забезпечення це грошове забезпечення, встановлене на дату настання події, без урахування одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Оскільки позивача було звільнено з посади в жовтні 2021 року то місячне грошове забезпечення за вересень 2021 року, складає - 10277,82 грн

Відтак, рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати у межах стягнення за один місяць у розмірі 10277,80 грн підлягає до негайного виконання.

У відповідності до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 КАС України. Відповідно до статті 77 частини 2 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 371 частини 1 пунктів 2, 3 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, в даній справі суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення на користь позивача заробітної плати за один місяць в розмірі 10277,80 грн та поновлення позивача на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу організації викриття економічних злочинів та боротьби з відмиванням доходів, одержаних незаконним шляхом управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління ДФС у Закарпатській області та податкової міліції ДФС, з 06 жовтня 2021 року.

З огляду на вищевказане, враховуючи обставини встановлені судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної фіскальної служби в Закарпатській області Державної фіскальної служби України (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, 52, ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної фіскальної служби України № 109-о від 04 жовтня 2021 року "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу організації викриття економічних злочинів та боротьби з відмиванням доходів, одержаних незаконним шляхом управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління ДФС у Закарпатській області та податкової міліції ДФС, з 06 жовтня 2021 року.

Стягнути із Головного управління ДФС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, 52, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, а саме: з 06 жовтня 2021 року по 01 серпня 2022 року, із утриманням із цієї суми обов`язкових платежів (податків та зборів) у розмірі 74686,80 (сімдесят чотири тисячі шістсот вісімдесят шість гривень 80 копійок) грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу організації викриття економічних злочинів та боротьби з відмиванням доходів, одержаних незаконним шляхом управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління ДФС у Закарпатській області та податкової міліції ДФС, з 06 жовтня 2021 року та стягнення на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 10277,80 (десять тисяч двісті сімдесят сім гривень 80 копійок) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 01 червня 2022 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Рішення суду у повному обсязі було складено 13 червня 2022 року.

СуддяС.Є. Гаврилко