Справа № 307/1291/22
Суддя: Бряник М. М.
Дата ухвалення: 2022-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/1291/22
Провадження № 2-а/307/8/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2022 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бряник М.М.

секретар судового засідання Мельник Б.В.

за участю представника позивача, адвоката Петрик В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тячів у режимі відеоконференцзв`язку у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тячівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

В позові зазначає, що постановою інспектора ГРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області Канюка І. серії ГАБ №138997 від 10.04.2022 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП - здійснення навмисно неправдивого виклику поліції та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Дану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що інспектором не було надано будь-яких доказів про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення. Також не надано доказів про винність позивача та інші обставини, що мають значення для правильного ивирішення справи, зокрема про те, що ОСОБА_1 умисно здійснив виклик поліції, а також доведеність того, що саме такий виклик було здійснено ним.

Вказує, що позивач не телефонував до поліції, а такий виклик було здійснено його братом з номеру телефону позивача та без його відому. Однак, відповідач, не перевіривши хто саме здійснив виклик та не надавши оцінки обставинам та причинам такого виклику, тобто не вивчивши фактичні обставини справи, притягнув позивача до адміністративної відповідальності.

Також вказує на процесуальні порушення допущені відповідачм під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, які полягають у невірності дати вчинення порушення та неознайомленні ОСОБА_1 з правами передбаченими ст. 268 КУпАП та не забезпеченні права на захис про яке просив позивач.

Посилаючись на положення ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП, просить, скасувати постанову інспектора ГРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області Канюка І. серія ГАБ №138997 від 10.04.2022 року про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП та накладенні адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 22.04.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Тячівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, залишено без руху.

Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 6.05.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, які беруть участь у справі. Копію даної ухвали надіслано сторонам та запропоновано відповідачу надати суду відзив на позовну заяву та копію відзиву одночасно надіслати позивачеві.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 16.05.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Тячівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, залишено без руху.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 24.05.2022 року продовжено розгляд адміністративної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позивач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився та забезпечив участь в судовому засіданні свого представника.

Предстаник позивача, в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити посилаючись на викладені в ньому доводи. Разом з цим уточнив позовні вимоги зазначивши, що зазначена в прохальній частині позову дата оскаржуваної постанови - 8.12.2021 р. є опискою та проосить до уваги її не брати.

Відповідач, представник Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою наданою уповноваженою особою Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області про отримання виклику до суду від 12.05.2022 (а.с. 20) та від 25.05.2022 (а.с. 32), в судове засідання не з`явився, та про причини неявки суд не повідомив, за таких обставин, суд на підставі ч. 1 ст. 205 КАС України вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ № 138997 від 10 квітня 2022 року, винесеною інспектором Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області Канюка Іваном, до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Згідно з вказаною постановою позивач 10 квітня 2020 року, о 11 год. 03 хв., здійснив безпідставний виклик поліції та повідомив про домашнє насильство, якого насправді не було. При цьому постанова не містить посилання на норму закону за порушення якої притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Вирішуючи даний спір суд виходив з таких мотивів та норм права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 183 КУпАП, завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, під час розгляду даної категорії справи необхідно встановити чи здійснювався позивачем виклик поліції та чи був такий виклик завідомо неправдивим.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи із змісту п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, такою 10.04.2022 притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення від 10.04.2020, тобто поза межами визначених ч.1 ст. 38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення та не містить посилання на норму статті КУпАП за якою таке стягнення накладено на ОСОБА_1 .

Разом з цим відповідачем під час розгляду справи не спростовано наявності обставин та доводів позивача, щодо нездійснення безпосередньо ним виклику поліції та, що виклик який здійснено іншою особою, був завідомо неправдивий. Також не спростовано доводів, щодо допущення працівником поліції під час винесення постанови, процесуальних порушень, які полягали в незабезпеченні позивачу права на захисту, про який він просив під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та нероз`ясненні йому визначених ст. 268 КУпАП прав.

У свою чергу, в оскаржуваній постанові відсутні відомості про докази, які передбачені ст. 251 КУпАП, та на яких міг ґрунтується висновок відповідача про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Таким чином, як встановлено під час розгляду справи працівником поліції, яким винесено оскаржувану постанову, дані норми Закону виконано не було та обставини наявність яких заперечував позивач були залишені поза увагою, а відтак не з`ясовано, чи дійсно такі обставини мали місце.

Інших доказів на підтвердження факту вчинення позивачем порушення визначеного ст. 183 КУпАП, відповідачем суду не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Оскільки позивач проти вчинення адміністративного правопорушення заперечує, то відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа № 537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа № 524/7184/16-а).

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд враховує висновки, які викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів у конкретній справі повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Доведення «поза розумним сумнівом» означає, що позиція представлена суб`єктом владних повноважень, має бути доведена таким чином, щоб у «розумної (розсудливої) людини» не лишилося «розумного сумніву» що особа винна.

Натомість, допущені під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності порушення та відсутність доказів його вини у вчиненні такого залишають сумнів та вказують на недоведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183 КУпАП.

Оскільки не доведена вина особи, на яку накладено адміністративне стягнення, то в силу принципу «поза розумним сумнівом» відповідач не довів правомірності своїх дій та рішень.

Між тим, суд зазначає, що складення постанови з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП не є достатнім доказом підтвердження вчиненого особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Наведений висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Постанова про адміністративне правопорушення, складена інспектором, не може оцінюватися судом в розумінні ст. ст. 73, 74 КАС України як належний і допустимий доказ, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 183 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, та не спростовується відповідачем.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач не довів суду правомірність прийнятого рішення, а тому позовні вимоги позивача про скасування оскарженої постанови є підставними та підлягають задоволенню.

В силу положень ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено ст. 286 КАС України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного та виходячи із встановлених обставин, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ГАБ № 138997 від 10.04.2022 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України, понесені позивачем судові витрати, що складаються зі сплаченого ним судового збору у розмірі 496,2 грн. слід стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 2, 9, 76, 77, 90, 241-246, 255, 262, 271, 272, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову інспектора Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ № 138997 від 10 квітня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 , понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496,2 (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Тячівський районний відділ поліції Головного управління поліції в Закарпатській області, що знаходиться за адресою: 90500, м. Тячів вул. Нересенська, Закарпатської області, .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Головуючий Бряник М.М.