Справа № 640/28192/20
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Костюк Л.О. та Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 травня 2021 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, за участю третьої особи - Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати неправомірними накази Головного управління Національної поліції в Київській області від 20 серпня 2020 року № 531 та від 18 вересня 2020 року № 269 о/с про звільнення його зі служби в Національній поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області поновити на службі в Києво-Святошинському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Київській області;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області виплатити грошове забезпечення за встановленими нормами за час вимушеного прогулу з 22 вересня 2020 року до дня поновлення на роботі.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 травня 2021 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції надав неналежну оцінку дослідженим доказам, а також неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. Скаржник вказує на те, що надані відповідачем документи містять розбіжності щодо дати відсутності на роботі - 21 чи 27 липня 2021 року, що ставить під сумнів законність його звільнення з роботи. Також позивач зазначає, що відсутність на роботі 20 серпня 2020 року була зумовлена погіршенням самопочуття, виявленням ознак захворювання та необхідністю звернення за медичною допомогою. Позивач наголошує на тому, що відповідач не обґрунтував необхідності застосування крайнього заходу дисциплінарної відповідальності.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що підставою для звільнення позивача з роботи стала його відсутність на службі 21 липня 2020 року з 11:00 до 18:00 год та 20 серпня 2020 року з 15:00 до 18:00. Також відповідач зазначає, що тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності і не може бути підтверджена шляхом видачі довідки про перебування на амбулаторному лікуванні.

Ухвалою суду від 18 січня 2022 року у Головного управління Національної поліції в Київській області були витребувані належним чином засвідчені копії рапорту начальника Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області полковника поліції Ткача А.А. від 21 липня 2020 року, довідки Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району від 21 липня 2020 року, акту відсутності на службі від 20 серпня 2020 року № 11671, розпорядчих актів, якими встановлено режим роботи (час початку і закінчення роботи) в Києво-Святошинському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Київській області та у Головному управлінні Національної поліції в Київській області, а також вимог та рекомендації щодо дій працівників Національної поліції України (Головного управління Національної поліції в Київській області) у разі виявлення ознак гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (якщо такі приймалися).

На виконання вимог зазначеної ухвали суду Головне управління Національної поліції в Київській області надало витребувані докази.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 травня 2021 року - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається та сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 проходив службу в Києво-Святошинському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - Києво-Святошинський ВП) на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції.

Начальник Києво-Святошинському ВП Ткач А.А. звернувся до керівництва Головного управління Національної поліції в Київській області з рапортом від 21 липня 2020 року про надання дозволу на проведення службового розслідування у зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 на робочому місці з невідомих причин.

Про відсутність позивача на робочому місці 21 липня 2020 року в період з 11:00 год до 18:00 год було складено акт від 21 липня 2020 року № 10561/1/109/2020.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 27 липня 2002 року № 1235 було призначено службове розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни з боку ОСОБА_1 .

За результатами вказаного розслідування складено висновок службового розслідування за інформацією, викладеною у рапорті начальника Києво-Святошинського ВП від 21 липня 2020 року, який затверджено т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Київській області підполковником поліції Я. Колесником 20 серпня 2020 року.

В ході проведення службового розслідування було також встановлено, що ОСОБА_1 був також відсутній на робочому місці 20 серпня 2020 року з 15:00 до 18:00, про що складено акт від 20 серпня 2020 року № 11671.

Зазначеним висновком за порушення службової дисципліни, яке виразилось у порушенні ст.ст. 1, 11, 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пп. 1 п. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» в частині дотримання законодавства, неухильного виконання наказів начальників, а саме - вчинення прогулів, тобто безпідставному невиході на службу 21 липня 2020 року з 11:00 до 18:00 та 20 серпня 2020 року з 15:00 до 18:00 включно, оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Києво-Святошинського ВП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 рекомендовано звільнити зі служби в поліції.

Відповідно до п. 1 наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 20 серпня 2020 року № 531 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Києво-Святошинського ВП» ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 18 вересня 2020 року № 269 о/с позивача було звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту).

Не погоджуючись із наказами Головного управління Національної поліції в Київській області від 20 серпня 2020 року № 531 та від 18 вересня 2020 року № 269 о/с, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що у ході проведення службового розслідування встановлено порушення позивачем службової дисципліни, порушення вимог ст.ст. 1, 11, 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», які виразилися у безпідставній відсутності на службі 21 липня 2020 року з 11:00 до 18:00 та 20 серпня 2020 року з 15:00 до 18:00 включно. Приймаючи до уваги систематичність порушень службової дисципліни, які стали можливими внаслідок низького рівня правосвідомості, низьких морально-ділових якостей, грубого ігнорування наказів і доручень МВС України, Національної поліції України позивачем, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для звільнення його зі служби в поліції.

Обставин, які вказували б на порушення порядку чи процедури проведення службового розслідування, судом першої інстанції не встановлено.

Також суд першої інстанції зазначив, що тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності та зауважив, що матеріали справи не містять жодних пояснень та доказів, які б підтверджували наявність правових підстав для видачі позивачу довідки замість листка непрацездатності, з урахуванням чого не прийняв у якості належного та допустимого доказу довідку про перебування ОСОБА_1 на лікуванні 20 серпня 2020 року.

Колегія суддів не у повній мірі погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Першочергово колегія суддів вважає необхідним визначитись із періодами відсутності ОСОБА_1 на службі, які стали підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності. З цією метою у відповідача були витребувані додаткові докази, а саме - документи, які були враховані під час службового розслідування.

Згідно з актами про відсутність на службі від 21 липня 2020 року № 10561/1/109/2020 та від 20 серпня 2020 року № 11671 позивач був відсутній на робочому місці 21 липня 2020 року в період з 11:00 год до 18:00 год та 20 серпня 2020 року з 15:00 до 18:00.

У наказі Головного управління Національної поліції в Київській області від 27 липня 2002 року № 1235 про призначення службового розслідування також зазначено про відсутність позивача на службі 21 липня 2020 року в період з 11:00 год до 18:00.

Згідно з описовою та мотивувальною частинами висновок службового розслідування ОСОБА_1 був відсутній на службі 21 липня 2020 року в період з 11:00 год до 18:00 год та 20 серпня 2020 року з 15:00 до 18:00.

Однак у заключній частині цього ж висновку зазначено про відсутність ОСОБА_1 на службі 27 липня 2020 року (а не 21 липня 2020 року) в період з 11:00 год до 18:00 год та 20 серпня 2020 року з 15:00 до 18:00. Такі ж відомості про періоди відсутності позивача на роботі зазначені в наказі Головного управління Національної поліції в Київській області від 20 серпня 2020 року № 531 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Києво-Святошинського ВП».

Під час розгляду і вирішення апеляційної скарги колегія суддів виходить з того, що первинним документом, в якому зафіксовано періоди відсутності ОСОБА_1 на службі, є саме акт від 21 липня 2020 року № 10561/1/109/2020. До висновку службового розслідування відповідні відомості були внесені на підставі цього акту, а також пояснень осіб, які були опитані в ході службового розслідування. Також колегія суддів враховує, що в описовій частині висновку, де викладено зміст відомостей, отриманих під час опитування, зазначено про відсутність позивача на роботі 21 липня 2020 року.

Лише в заключній частині висновку службового розслідування зазначено про відсутність ОСОБА_1 на службі 27 липня 2020 року. Такі ж відомості були перенесені з висновку службового розслідування до наказу від 20 серпня 2020 року № 531.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стала його відсутність на службі саме 21 липня 2020 року, а не 27 липня 2020 року. У свою чергу наявність описки в заключній частині висновку службового розслідування та наказі від 20 серпня 2020 року № 531 сама по собі не є належною та достатньою підставою для визнання звільнення ОСОБА_1 зі служби таким, що здійснене без законної на те підстави.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 77 вказаного Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Положеннями ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут) службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента країни і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно зі ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком, відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту, визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно з порядком накладання дисциплінарних стягнень, визначеним у ст. 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Положеннями ст. 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Зазначені норми вказують на те, що службове розслідування обов`язково повинно передувати звільненню, якщо особу рядового чи начальницького складу звільняють за порушення нею службової дисципліни.

Як вже зазначалося, підставою для застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції став висновок службового розслідування про те, що він вчинив прогул, тобто безпідставно не вийшов на службу 21 липня 2020 року в період з 11:00 год до 18:00 та 20 серпня 2020 року з 15:00 до 18:00. При виборі виду дисциплінарного стягнення дисциплінарна комісія врахувала систематичність порушення службової та виконавчої дисципліни позивачем.

Приєднані до матеріалів справи письмові докази вказують на те, що факт відсутності ОСОБА_1 на службі 21 липня 2020 року в період з 11:00 год до 18:00 підтверджується актом про відсутність на службі від 21 липня 2020 року № 10561/1/109/2020. Зазначений випадок порушення службової дисципліни був предметом службового розслідування, призначеного наказом від 27 липня 2020 року № 1235 та підтверджений висновком службового розслідування, що затверджений т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Київській області. В ході службового розслідування дисциплінарна комісія провела опитування ОСОБА_1 щодо причин його відсутності на службі 21 липня 2020 року в період з 11:00 год до 18:00, а також заступника начальника відділу кримінальної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 та інспектора сектору кадрового забезпечення лейтенанта поліції Малій К.В. щодо обставин складення акту про відсутність позивача на службі в зазначений період.

Фактична відсутність на службі 21 липня 2020 року в період з 11:00 год до 18:00 також не заперечується позивачем. Наявності поважних причин відсутності на службі в цей період ОСОБА_1 до судів першої та апеляційної інстанцій не надав.

Так, під час службового розслідування позивач повідомив, що 20 липня 2020 року, перебуваючи поза службою, отримав травму ноги - пошкодження зв`язок, у зв`язку з чим 21 липня 2020 року звернувся до Боярської центральної районної лікарні для надання медичної допомоги.

У свою чергу заступнику начальника відділу кримінальної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 позивач 21 липня 2020 року повідомив, що у зв`язку із сімейними обставинами прибуде на службу об 11:00. Однак об 11:00 21 липня 2020 року ОСОБА_1 на службу не з`явився та не відповідав на телефонні дзвінки, що підтверджується поясненнями інспектора сектору кадрового забезпечення лейтенанта поліції ОСОБА_4 .

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що факт порушення позивачем службової дисципліни 21 липня 2020 року був встановлений та підтверджений в ході службового розслідування.

Водночас наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності через відсутність на службі 20 серпня 2020 року з 15:00 до 18:00 не була перевірена в установленому законом порядку.

Колегія суддів враховує, що сам факт відсутності позивача на службі в зазначений період підтверджується актом від 20 серпня 2020 року № 11671. Разом з тим відповідачем не було вчинено належних заходів з метою з`ясування причин відсутності позивача на службі.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 14 Дисциплінарного статуту у разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування.

Дисциплінарне порушення, яке полягало у відсутності на службі 20 серпня 2020 року з 15:00 до 18:00, мало місце вже після початку службового розслідування за фактом можливого порушення 21 липня 2020 року службової дисципліни з боку ОСОБА_1 , призначеного наказом від 27 липня 2002 року № 1235.

З огляду на положення ч. 7 ст. 14 Дисциплінарного статуту обставини такого дисциплінарного порушення підлягали з`ясуванню в рамках нового службового розслідування.

Натомість дисциплінарна комісія вказала на такий дисциплінарний проступок і обставини його вчинення у висновку, що складений і затверджений 20 серпня 2020 року.

Порушення відповідачем ч. 7 ст. 14 Дисциплінарного статуту призвело також до порушення права ОСОБА_1 на захист, гарантованого йому ст. 18 Дисциплінарного статуту.

Зазначена норма права передбачає, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

У разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. Виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії.

Натомість дисциплінарна комісія обмежилася зазначенням у висновку службового розслідування інформації про те, що ОСОБА_1 на неодноразові дзвінки керівництва не відповідав та про причини своєї відсутності на службі 20 серпня 2020 року в період з 15:00 до 18:00 не повідомляв.

Колегія суддів також наголошує на тому, що висновок службового розслідування було затверджено 20 серпня 2020 року та цього ж дня видано наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Згідно з внутрішнім трудовим розпорядком для поліцейських, державних службовців та працівників Головного управління Національної поліції в Київській області, затвердженим наказом від 05 серпня 2016 року № 919, робочий день розпочинається о 09:00, а закінчується у понеділок-четвер - о 18:00, у п`ятницю - о 16:45.

З огляду на викладене колегія суддів ставить під сумнів фактичну можливість завершення службового розслідування 20 серпня 2020 року, затвердження цього ж дня такого висновку керівником Головного управління Національної поліції в Київській області та видачу наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності від 20 серпня 2020 року № 531, адже встановлений в таких документах період відсутності позивача на роботі (з 15:00 до 18:00) відповідає часу закінчення робочого дня в Головному управлінні Національної поліції в Київській області (до 18:00).

Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що притягуючи ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, у тому числі за прогул 20 серпня 2020 року в період з 15:00 до 18:00, відповідач не встановив причин відсутності позивача на роботі в цей період та наявність в таких діях складу дисциплінарного проступку.

Колегія суддів наголошує на тому, що за змістом ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту звільнення із служби в поліції є крайнім заходом дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку.

Обираючи такий вид дисциплінарного стягнення, дисциплінарна комісія вказувала на систематичність порушення ОСОБА_1 службової дисципліни. Посилання на інші випадки порушення позивачем службової дисципліни, окрім як вчинення прогулів 21 липня 2020 року та 20 серпня 2020 року, висновок службового розслідування не містить.

Водночас наявність складу дисциплінарного проступку в діях позивача, що полягали у відсутності на службі 20 серпня 2020 року в період з 15:00 до 18:00 не була встановлена у визначеному порядку. Тому врахування вказаної обставини під час підготовки висновку службового розслідування і визначення дисциплінарного стягнення для позивача суперечить ч. 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що висновок службового розслідування, затвердженого 20 серпня 2020 року не відповідає вимогам ч. 7 ст. 14, ч. 3 ст. 19 Дисциплінарного статуту, наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 20 серпня 2020 року № 531, прийнятий на підставі вказаного висновку, не відповідає вимогам ч. 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту.

Отже, вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними і скасування наказів Головного управління Національної поліції в Київській області від 20 серпня 2020 року № 531 та від 18 вересня 2020 року № 269 о/с в частині його звільнення зі служби в Національній поліції є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Зазначена норма права вказує на те, що суд, встановивши факт звільнення без законної на те підстави, зобов`язаний поновити працівника на раніше займаній посаді.

Відповідно до ст. 2401 КЗпП України у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу. Одночасно орган, який розглядає трудовий спір, визнає працівника таким, якого було звільнено за пунктом 1 статті 40 цього Кодексу. На такого працівника поширюються пільги і компенсації, передбачені статтею 493 цього Кодексу для вивільнюваних працівників, а його зайнятість забезпечується відповідно до Закону України «Про зайнятість населення».

Кодекс законів про працю України не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в ч. 1 ст. 235 та у ст. 2401 КЗпП України. Відтак суд, встановивши, що звільнення відбулося із порушенням установленого законом порядку, зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, що вкладена в постановах від 11 лютого 2021 року у справі № 640/21065/18, від 27 квітня 2021 року у справі № 826/8332/17, від 31 травня 2021 року у справі № 0840/3202/18.

Під час розгляду справи судом встановлено, що Головне управління Національної поліції в Київській області не було ліквідоване, у зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним застосувати ч. 1 ст. 235 КЗпП України та поновити позивача на раніше займаній посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Києво-Святошинського ВП Головного управління Національної поліції в Київській області.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 18 вересня 2020 року № 269 о/с останнім днем служби ОСОБА_1 вважається 18 вересня 2020 року, у зв`язку з чим його належить поновити на посаді з 19 вересня 2020 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 12 серпня 2020 року у справі № 821/255/17, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Згідно з п.п. 2, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з довідкою Головного управління Національної поліції в Київській області від 01 березня 2021 року № 99 середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 за два місяці перед звільненням (липень та серпень 2020 року) становила 356 грн 35 коп.

Розмір середньоденної заробітної плати був визначений шляхом ділення суми заробітної плати за липень-серпень 2020 року - 22093 грн 77 коп на кількість відпрацьованих календарних днів у вказаному періоді - 62 дні.

Вимушений прогул позивача за період з 19 вересня 2020 року (дата, з якої позивач не перебуває у трудових відносинах) по 09 червня 2022 року (дата ухвалення судом рішення про поновлення на роботі) становить 629 календарних днів.

Відповідно, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 дорівнює 224144 грн 15 коп (629 днів х 356 грн 35 коп).

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 травня 2021 року - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 169, 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 травня 2021 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Національної поліції в Київській області від 20 серпня 2020 року № 531 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Києво-Святошинського ВП» та від 18 вересня 2020 року № 269 о/с «По особовому складу».

Поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з 19 вересня 2020 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 224144 (двісті двадцять чотири тисячі сто сорок чотири) грн 15 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді Л.О. Костюк

Л.Т. Черпіцька