Справа № 560/5287/22
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2022-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5287/22
РІШЕННЯ

іменем України

09 червня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо застосування при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком з 01 лютого 2022 року з врахуванням заробітної плати за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто, за 2019, 2020 та 2021 роки, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що з 2010 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ, а з 01.06.2011 отримувала пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу". У лютому 2022 року позивачка звернулась до відповідача з заявою про переведення на пенсію за віком на загальних підставах. Відповідач зазначену пенсію розрахував, однак, при умовному розрахунку застосував показник середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески у розмірі 3764,40 грн. (за 2014, 2015, 2016 роки) збільшений на відповідні коефіцієнти до 5426 грн. 60 коп., що пояснюється застосуванням п. 4-3 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», про що повідомлено листом №2200-0307-8/25361 від 19 квітня 2022 року.

Позивачка, вважає, дії відповідача щодо застосування показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки з відповідними коефіцієнтами у розмірі 5426,60 грн - протиправним. Позивачка зазначає, що використовуючи своє право на вибір виду пенсії та набувши права на пенсію за віком відповідно до ст. 26 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058- ІV скористалась відповідним правом переведення. У той же час, до лютого 2022 року позивачка отримувала пенсію, яка не належить до зазначених у Законі №1058-ІV видів, а саме пенсію державного службовця, яка передбачена зовсім іншим законом - «Про державну службу» №3723-ХІІ.

Таким чином, як вказує позивачка, показник середньої заробітної плати (доходу) по Україні при розрахунку пенсії вперше було застосовано при обрахунку пенсії по Україні відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV. Таким чином, на думку позивачки, Закон №1058-ІV визначає інші умови та підстави виходу на пенсію в порівнянні з Законом України «Про державну службу», а тому при переході з одного закону на інший фактично відбувається нове призначення пенсії.

Ухвалою суду від 05.05.2022 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 18.05.2022 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідач подав до суду відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач подав до суду клопотання, в якому просить проводити розгляд справи в судовому засіданні.

Згідно з п. 20 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Частиною 2 ст. 12 КАС України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.262 КАС України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу та якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Суд вважає, що складність даної справи, характер спірних правовідносин та предмет доказування не входить до категорії справ, які необхідно обов`язково розглядати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні, а тому суд вважає, що клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін необхідно залишити без задоволення.

Дослідивши позовну заяву, відзив, а також оцінивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що позивачка з 25.03.2010 перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області отримуючи пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З 01.06.2011 року ОСОБА_1 переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу".

14 лютого 2022 року позивачка звернулась до відповідача з заявою про переведення на пенсію за віком на загальних підставах. Відповідач провів умовний розрахунок пенсії та застосував показник середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески у розмірі 3764,40 грн. (за 2014, 2015, 2016 роки) збільшений на відповідні коефіцієнти до 5426.60 грн. Оскільки згідно з умовним розрахунком пенсія позивача підлягала зменшенню, відповідач вирішив відмовити у переведені на інший вид пенсії у зв`язку з недоцільністю, про що повідомлено листом №2200-0307-8/25361 від 19 квітня 2022 року.

Позивачка не погоджуючись з такою відмовою, вважає її протиправною, а тому звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом визначає Закон України "Про Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058).

Відповідно до ст.7 Закону №1058, загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обов`язковості страхування осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) та інших підставах, передбачених законодавством, а також осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців; права на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування осіб, які відповідно до цього Закону не підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; заінтересованості кожної працездатної особи у власному матеріальному забезпеченні після виходу на пенсію; рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу); солідарності та субсидування в солідарній системі; фінансування видатків на виплату пенсій, надання соціальних послуг за рахунок страхових внесків, бюджетних коштів і коштів цільових фондів; спрямування частини страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування для здійснення оплати договорів страхування довічної пенсії і одноразової виплати залежно від розмірів накопичень застрахованої особи з урахуванням інвестиційного доходу; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом; гласності, прозорості та доступності діяльності Пенсійного фонду; обов`язковості фінансування за рахунок коштів Пенсійного фонду витрат, пов`язаних з виплатою пенсій та наданням соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом; цільового та ефективного використання коштів загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; відповідальності суб`єктів системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №1058, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно ч.1 ст.10 Закону №1058, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ст.40 Закону №1058, Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно ч.3 ст.45 Закону №1058, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VІІІ, який набрав чинності 11.10.2017, пенсії, призначені (перераховані) до 2017 року, перераховуються із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки,

З 1 березня 2019 року відповідно до статті 42 Закону № 1058-ІV та постанови Кабінету Міністрів України "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" від 20.02.2019 № 124 показник середньої заробітної плати, який враховується для обчислення пенсій підвищено на 17%, з 01.05.2020 на 11% відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 "Про деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році".

Суд звертає увагу на те, що суть доводів позивачки зводиться до того, що перехід на вид пенсії "за віком" за Законом №1058, замість раніше призначеної пенсії за Законом №3723 ("Про державну службу"), не є переходом з одного виду пенсії на інший вид, а є призначенням пенсії вперше, що і зумовлює висновки позивачки про необхідність застосування показників середньої заробітної плати за 2019-2021 роки, оскільки частиною 2 ст. 40 Закону №1058 передбачена формула розрахунку, яка передбачає. що при призначенні пенсії застосовується «середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії".

Суд встановив, що вперше позивачці призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а в подальшому переведено на пенсію по інвалідності призначену згідно з Законом України "Про державну службу".

Суд зазначає, що відповідачем на виконання вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VІІІ, взятий показник середньої заробітної плати у розмірі 3764,40 грн. (за 2014, 2015, 2016 роки), який був збільшений шляхом множення на відповідні коефіцієнти до 5426.60 грн..

Суд звертає увагу на те, що процедура призначення пенсії пов`язана з первинним зверненням за призначенням пенсії, тобто - вперше за одним з видів трудових пенсій (пенсійних виплат), у т.ч. пенсій по інвалідності та за віком.

У свою чергу, переведення з одного типу пенсійних виплат на інший, що має місце у даному випадку, не змінює сутності такої процедури, як такої, що може бути ініційована після первинного (вперше) призначення одного з видів пенсії та по суті є продовженням виплати зміненої за кваліфікаційними ознаками пенсії на підставі, зокрема, матеріалів пенсійної справи, яка формується у період первинного призначення пенсії.

Тобто, визначення "призначення пенсії" та "переведення" з одного виду пенсії на інший" не є співставними та є різними правовими категоріями за підставами виникнення та наслідками реалізації. Визначення терміну "переведення" не може застосовуватись у значенні "первинного призначення" пенсії.

Відтак, звернення позивачки фактично є заявою про переведення з одного типу пенсійних виплат на інший.

Абзацом 2 частини 2 статтею 45 Закону №1058 встановлено, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

У даному випадку, за наявними розрахунками, станом на 01.02.2022 року загальний розмір пенсії становив 4390,26 грн. Між тим, після перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону №1058 загальний розмір пенсії становив би 3293,19 грн., тобто менше ніж отримувала позивачка, на що обґрунтовано звернута увага позивача з боку ГУ ПФУ.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для висновку про порушення відповідачем прав чи інтересів позивачки в контексті обставин даної справи, судом не встановлено вчинення таких порушень, а відтак суд не вбачає підстав для задоволення позову та, відповідно, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд з урахуванням наведеного вище, вважає, що позивач не довів позовні вимоги, а відповідач не вчинив жодних протиправних дій по відношенню до позивача, що підтверджено доказами, а тому в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя О.П. Шевчук