Справа № 344/20662/21
Суддя: Домбровська Г. В.
Дата ухвалення: 2022-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/71/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: Домбровської Г.В.

при секретарі с/з: Стефанюк Х.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області,

старшого сержанта поліції Хорт Василя Дмитровича

про визнання протиправними дій,

скасування постанови у справі про адміністративне

правопорушення

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И

ОСОБА_1 (надалі також «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, старшого сержанта поліції Хорт Василя Дмитровича (надалі також «відповідачі») про визнання протиправними ді й відповідачів під час винесення постанови ЕАО №5108104 від 04 грудня 2021 року, якими Позивача було позбавлено прав згідно КУпАП; скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №5108104 від 04 грудня 2021 року, закриття провадження у справі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №5108104 від 04 грудня 2021 року прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України, без врахування всіх обставин та невірного застосування норм чинного законодавства, а тому вказане рішення підлягає скасуванню.

Як зазначено у позовній заяві, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 8 ст. 121 КУпАП інспектор патрульної поліції не роз`яснив ОСОБА_1 прав, не ознайомив зі змістом постанови, не з`ясував факту наявності в нього пояснень чи клопотань, не зазначив конкретного переліку доказів, на підставі яких прийнято рішення про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях.

Відповідачем Управлінням патрульної поліції в Івано-Франківській області, направлено на адресу суду Відзив на позов, в якому його представник заперечив проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні з підстав необґрунтованості. На підтвердження законності оскаржуваної постанови надано суду відповідні документи.

Зокрема, заперечуючи проти позову, представник Відповідача покликався на те, що оскільки Позивач вчинив порушення Правил дорожнього руху, а саме керував транспортним засобом з іноземною реєстрацією, не маючи права на таке керування, Позивача було у встановленому чинним законодавством порядку притягнуто до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні представник Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області проти позовних вимог заперечив, просив відмовити в їх задоволенні з викладених у відзиві на позов підстав.

Старший сержант поліції Хорт Василь Дмитрович в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ним було дотримано встановленої законом процедури, роз`яснено ОСОБА_1 його права, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали та проаналізувавши пояснення учасників процесу, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ч. 1 ст. 380 Митного кодексу України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам (ч. 5 ст. 380 Митного кодексу України).

Особливості переміщення громадянами транспортних засобів особистого користування в митному режимі транзиту через митну територію України врегульовано статтею 381 Митного кодексу України.

Згідно з частиною 8 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі також «КУпАП») керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення врегульовано Главою 22 КУпАП.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина 1 статті 280 КУпАП).

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у пунктах 1-4 статті 213 цього Кодексу, одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування. Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження. Постанова колегіального органу приймається простою більшістю голосів членів колегіального органу, присутніх на засіданні. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу. У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

04 грудня 2021 року Інспектором старшим сержантом поліції 1 батальйону 2 роти УПП в Івано-Франківській області Хорт В.Д. винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАО №5108104, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 8 статті 121 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн.

Вищевказану постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №5108104 від 047 грудня 2021 року ОСОБА_1 вважає протиправною, та такою, що підлягає скасуванню, а відповідні дії інспектора по її винесенню протиправними.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Крім того, Суд звертає увагу на те, що одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень, є принцип обґрунтованості, закріплений в пункті 3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути мотивованим.

Так, Суд звертає увагу на те, що, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суб`єкт владних повноважень інспектор Відповідача, повинен системно застосовувати положення законодавства та конкретних обставин кожної справи.

Як зазначено в Постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАО №5108104 від 047 грудня 2021 року, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Вольксваген Гольф DW597YE, 04.12.2021 року о 10 год. 37 хв., м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола, 127а, керував транспортним засобом, який був тимчасово ввезений на територію України та щодо якого було встановлено обмеження Митним кодексом України, а саме заборона керування особами, які не ввозили ТЗ на територію України, чим порушив ст. 380, 381 МКУ.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

В ході розгляду даної адміністративної справи Відповідачем 1, як суб`єктом владних повноважень, виконано обов`язок щодо доведення правомірності винесеної постанови, яка оскаржується Позивачем, надано Суду належні докази на підтвердження такого.

Зокрема, Суд звертає увагу на те, що в ході розгляду даної адміністративної справи Позивачем сам факт вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 8 ст. 121 КУпАП не заперечувався, оскільки він підтвердив те, що транспортний засіб Вольксваген Гольф DW597YE не ввозився ним на митну територію України для його особистих потреб, і він не є тією особою, яка у відповідності до ч. 5 ст. 380 Митного кодексу України може використовувати на митній території України даний транспортний засіб.

В матеріалах справи відсутні належні докази, які б спростовували вищевикладене, як і зокрема, відсутній документ, який би підтверджував той факт, що транспортний засіб Вольксваген Гольф DW597YE ввозився в Україну саме ОСОБА_1 для його особистих потреб.

Не заперечив Позивач в судовому засіданні і того факту, що саме він керував даним транспортним засобом 04.12.2021 року станом на час його зупинки інспектором поліції.

Так, на наданому представником Відповідача 1 разом із відзивом на позов відео-диску чітко видно фіксацію автомобіля, яким керував Позивач, а також роз`яснення інспектором поліції підстав зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Інших належних доказів на підтвердження протиправності оскаржуваної постанови позовна заява не містить, і Позивачем таких доказів суду не надано.

Доводи Позивача щодо допущених Відповідачем процесуальних порушень при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження належними доказами.

Зокрема, зі змісту наявного в матеріалах справи відеодиску вбачається, що інспектором поліції перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення було роз`яснено ОСОБА_1 передбачені КУпАП права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Посилання представника Позивача на те, що інспектор не з`ясував того, чи зрозумів Позивач роз`яснені ним права є безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що Позивач в силу певних обставин міг не розуміти зміст роз`яснених йому прав.

Крім того, ОСОБА_1 після роз`яснення йому прав не покликався на їх нерозуміння, не заявляв будь-яких заяв чи клопотань, в тому числі, клопотання про необхідність скористатися правовою допомогою.

Факт того, що під час роз`яснення йому прав ОСОБА_1 розмовляв по телефону, а тому не міг розуміти того, що йому роз`яснювалося інспектором поліції, не приймається Судом до уваги, оскільки такі дії Позивача є його власною відповідальністю.

Необгрунтованими є також доводи представника Позивача про те, що в оскаржуваній постанові не зазначено конкретної частини статті, яку порушив Позивач, оскільки в оскаржуваній постанові чітко зазначено конкретний склад адміністративного правопорушення ч. 8 ст. 121 КУпАП.

Щодо не зазначення у оскаржуваній постанові конкретного переліку доказів, на підставі яких інспектором прийнято рішення про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності (пункт 7 «До постанови додаються» постанови) Суд зауважує на те, що в даній графі зазначаються, в разі наявності, докази вчинення особою адміністративного правопорушення, які додаються (фізично) інспектором до постанови.

У спірних же правовідносинах доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є зазначена в офіційних документах інформація щодо країни реєстрації та власника транспортного засобу, інформація з номерного знака автомобіля, а також самі пояснення ОСОБА_1 в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення (самостійно визнав, що транспортний засіб в Україну ввозила інша особа, а не він особисто).

Суд повторно зауважує, що в ході розгляду даної справи Позивач не заперечив та не спростував самого факту вчинення адміністративного правопорушення, а фактично покликався на процедурні порушення, пов`язані з оформленням постанови.

В той же час, факту процедурних порушень під час розгляду справи, які б впливали на законність оскаржуваної постанови, Позивачем не доведено.

Враховуючи вищевикладене, Суд звертає увагу на те, що, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення та виносячи за її результатами оскаржувану постанову, інспектором Відповідача не було порушено вимог закону, а, відтак, підстави для скасування оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення відсутні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, проаналізувавши матеріали справи, фактичні обставини спірних правовідносин, Суд дійшов висновку про те, що, вирішуючи справу про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, Відповідачем порушень вимог закону допущено не було.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем 1, як суб`єктом владних повноважень, виконано обов`язок щодо доведення правомірності прийнятого рішення про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги Позивача є необґрунтованими, та, відповідно, такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 33, 122 ч. 1, 251, 252, 254, 256, 258 КУпАП, керуючись ст. ст. 9, 77, 241-246, 286 КАС України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення оголошено та підписано 10 червня 2022 року.

Суддя Домбровська Г.В.