Справа № 160/26998/21
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2022-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Віхрової В.С.,
при секретарі Емріх Ю.П.,
представників позивача Нікешина Г.М., Носкова Є.В.,
представника відповідача Сергєєвої В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гемма» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та рішення, визнання протиправною та скасування постанови від 12.10.2021 року № ДН9609/1411/АВ-ФС/206,-
28.12.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Гемма» (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати дії та рішення Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області під час перевірки та інспекційного відвідування ТОВ «Гемма», складання акту №ДН9609/1411/АВ від 23.09.2021 року, попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю № ДН9609/1411/АВ/П/ПП від 28.09.2021 року, припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю №ДН9609/1411/АВ/П від 28.09.2021 року та постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 12.10.2021 року №ДН9609/1411/АВ-ФС/206 протиправними;
- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 12.10.2021 року № ДН9609/1411/АВ-ФС/206 про стягнення з ТОВ «Гемма» штрафу на користь ГУ Держпраці у Дніпропетровській області у розмірі 600 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не погоджується з оскаржуваною постановою від 12.10.2021 року № ДН9609/1411/АВ-ФС/206, так як під час винесення даної постанови порушено передбачену законодавством процедуру, внаслідок чого порушено законні права та інтереси ТОВ «Гемма», а викладені у постанові факти суперечать фактичним обставинам. Позивач вказує, що позаплановий захід державного нагляду (контролю) проведено на підставі нечинної постанови Кабінету Міністрів від 21.08.2019 року №823, зазначає, що позивач не був повідомлений про проведення інспекційного відвідування, був позбавлений можливості реалізувати надані йому законом права, в тому числі вимагати від інспектора праці додержання вимог законодавства, оскаржувати в установленому законодавством порядку неправомірні дії інспектора, фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки. Позивач вказує, що ним були укладені цивільно-правові договори з виконавцями робіт, які містять істотні умови договору про надання послуг, а відносини між замовником та виконавцями є цивільно-правовими та не містять жодних трудових ознак. Виконавці робіт за вказаними договорами не отримували систематичну заробітну плату за процес праці, а отримували винагороду за її кінцевий результат, що є очевидною ознакою наявності саме цивільно-правових відносин між замовником та виконавцями робіт. Позивач заперечує проти достовірності пояснень, наданих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час інспекційного відвідування, вказує, що відповідні пояснення були надані під тиском співробітників УСБУ в Дніпропетровській області, та є провокацією.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 20.01.2022 року.
20.01.2022 року представником позивача подано до суду клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.
20.01.2022 року на офіційну електронну адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про перенесення підготовчого засідання.
В підготовче засідання, призначене на 20.01.2022 року, прибув представник позивача, представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Судом відкладено розгляд справи в підготовчому провадженні до 08.02.2022 року.
08.02.2022 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування правової позиції зазначив, що 13.09.2021 року в ході інспекційного відвідування проведене опитування шляхом отримання письмових пояснень у працівників ТОВ «ГЕММА», а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Працівники ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у своїх поясненнях від 13.09.2021 року зазначили, що вони працюють на посаді різноробочих у ТОВ «ГЕММА» на Соборній площі у місті Павлоград, за договором, трудові книжки знаходяться вдома. В особовому складі працівників ТОВ «ГЕММА» жодної опитаної особи не значиться. Відповідно до наданих до перевірки наказів ТОВ «ГЕММА» про прийняття на роботу працівників накази про прийняття опитаних інспекторами осіб відсутні. Щодо працівника ОСОБА_4 , який виконував роботу з укладання бруківки 13.09.2021 року на Соборній площі міста Павлоград жодних документів Товариством не надано. Згідно наданих письмових пояснень усі працівники виконували роботу двома вихідними днями, тобто як і штатні працівники, що свідчить про підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку, та позбавляє можливості самостійно організовувати свою роботу. Таким чином, у липні, серпні, вересні 2021 року директором ТОВ «ГЕММА» фактично було допущено до роботи 10 фізичних осіб, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу. Відповідач вказує, що Головне управління не мало повноваження повідомити позивача про розгляд справи. Щодо позиції позивача про те, що позивач не був повідомлений про проведення інспекційного відвідування, відповідачем пояснено, що 13.09.2021 року Головним управлінням під особистий підпис вручено направлення на проведення інспекційного відвідування № 626-Н від 10.09.2021 року. Щодо позиції позивача про те, що письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були надані під тиском співробітників УСБУ в Дніпропетровській області, відповідач зазначає, що дана позиція є безпідставною, згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуются її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В підготовче засідання, призначене на 08.02.2022 року, з`явились представники сторін. З метою надання часу для підготовки відповіді на відзив, судом відкладено розгляд справи в підготовчому провадженні до 22.02.2022 року.
22.02.2022 року представником відповідача подано до суду клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме диск з відео фіксацією інспекційного відвідування.
22.02.2022 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якій вказано, що відповідачем у період з 14.09.2021 року по 23.09.2021 року проведено перевірку позивача без будь-яких законних підстав. Позивач вказує, що не отримував письмового повідомлення про отримання документів інспекційного відвідування уповноваженою особою. До матеріалів справи позивачем долучені письмові пояснення свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які повідомили, що під час перевірки інспектори Держпраці та УСБУ не бажали слухати та чути їх пояснення та примусили підписати саме ті пояснення, які були додані до матеріалів перевірки. Цивільно-правові договори, укладені між ТОВ «Гемма», як замовником, та дев`ятьма фізичними особами, як виконавцями, перебувають у межах правового регулювання цивільного законодавства, оскільки їх предметом є виконання чітко визначеного об`єму будівельних робіт у чітко визначений період, тобто не має процесу праці, а є її кінцевий результат; акти прийому наданих послуг до вказаних цивільно-правових договорів містять відомості щодо обсягу виконаних робіт у вигляді конкретних фізичних величин, які підлягають вимірюванню, що є невід`ємною частиною цивільно-правового договору. Виконавці робіт за вказаними договорами не отримували систематичну заробітну плату за процес праці, а отримували винагороду за її кінцевий результат, що є очевидною ознакою наявності саме цивільно-правових відносин між замовником та виконавцями робіт.
В підготовче засідання, призначене на 22.02.2022 року, з`явились представники сторін. З метою надання часу для підготовки заперечень на відповідь на відзив, судом відкладено розгляд справи в підготовчому провадженні до 17.03.2022 року.
У зв`язку з веденням воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовженням воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 року строком на 30 діб указом Президента України від 14.03.2022 року №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» справу знято з розгляду 17.03.2022 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.05.2022 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.05.2022 року призначено до розгляду в підготовчому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гемма» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та рішення, визнання протиправною та скасування постанови на 26.05.2022 року.
В підготовче засідання, призначене на 26.05.2022 року, з`явились представники сторін.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті в судовому засіданні на 09.06.2022 року.
В судове засідання, призначене на 09.06.2022 року, з`явились представники сторін, підтримали обрані правові позиції.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Основним видом діяльності за КВЕД є 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.
Підставою для прийняття наказу від 10.09.2021 року №1559-П «Про проведення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю)» став лист Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області від 30.08.2021 року №55/24-303вих.
На підставі наказу від 10.09.2021 року №1559-П, направлення на проведення інспекційного відвідування від 10.09.2021 року №626-Н, у період з 10.09.2021 року по 23.09.2021 року посадовими особами Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці, за наслідками якого складено акт від 23.09.2021 року №ДН9609/1411/АВ.
В ході інспекційного відвідування встановлено порушення ТОВ «Гемма» ч.1 ст.21 КЗпП України, ч.3 ст. 24 КЗпП України згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі» від 05.02.2021 року №1217-ІХ, абз.1 постановляючої частини Постанови №413, а саме: 13.09.2021 року у ході інспекційного відвідування проведене опитування шляхом отримання письмових пояснень у працівників ТОВ «ГЕММА», а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Працівники ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у своїх поясненнях від 13.09.2021 зазначили, що вони працюють на посаді різноробочих у ТОВ «ГЕММА» на Соборній площі у місті Павлоград, за договором, трудові книжки знаходяться вдома.
Працівник ОСОБА_6 надав письмові пояснення від 13.09.2021 року, що він працює на посаді бригадир та здійснює керівництво робочими.
Працівник ОСОБА_9 надав письмові пояснення від 13.09.2021 року, що він працює ТОВ «ГЕММА» на посаді бригадир та з ним працює ще шість осіб.
Згідно інформації Товариства чисельний склад працівників ТОВ «ГЕММА» станом на 23.09.2021 складає 15 працівників, а саме: 1 директор, 1 бухгалтер, 1 помічник бухгалтера, 1 інженер з проектно-кошторисної роботи, 1 слюсар, 4 підсобні робітники, 2 муляра, 1 виконавець робіт, 1 покрівельник, 2 машиністи екскаватора.
У особовому складі працівників ТОВ «ГЕММА» жодної опитаної особи не значиться.
Відповідно до наданих до перевірки наказів ТОВ «ГЕММА» про прийняття на роботу працівників накази про прийняття опитаних інспекторами осіб відсутні.
Щодо працівника ОСОБА_4 , який виконував роботу з укладання бруківки 13.09.2021 року на Соборній площі міста Павлоград жодних документів Товариством не надано.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом економічної діяльності за КВЕД ТОВ «ГЕММА» є 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель (основний).
До перевірки надано цивільно-правові договори щодо дев`яти осіб: №07/1, №07/4, №17/10, №07/9, №07/8, №07/6, №17/11 від 19.07.2021 року з працівниками ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та договори №08/1 та №08/2 від 02.08.2021 року з працівниками ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , укладені між ТОВ «Гемма» (замовник) та фізичними особами (підрядники). В акті заходу державного нагляду вказано, що зазначені договори залишено без розгляду.
В акті від 23.09.2021 року №ДН9609/1411/АВ зроблено висновок, що у липні, серпні, вересні 2021 року директором ТОВ «ГЕММА» фактично було допущено до роботи 10 фізичних осіб, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу, що свідчить про відсутність працевлаштування десяти найманих працівників.
28.09.2021 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області складено протокол про адміністративне правопорушення №ДН ДН9609/1411/АВ/П/ПТ.
28.09.2021 року ТОВ «Гемма» складені пояснення, зауваження, заперечення щодо протоколу про адміністративне правопорушення №28/09-6.
12.10.2021 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області винесено постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ДН9609/1411/АВ-ФС/206, якою за допуск до роботи 10 фізичних осіб без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, накладено на ТОВ «Гемма» штраф у розмірі 600000 грн.
Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.11.2021 року у справі №185/8106/21 провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_13 закрито за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП.
Не погоджуючись з прийнятою постановою про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ДН9609/1411/АВ-ФС/206 від 12.10.2021 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 1 Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Згідно статті 162 Конвенції Міжнародної організації № 81 1947 року, ратифікованої Законом № 1985-ІV (1985-15) від 08.09.2004 року, інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їх повноваження, зокрема мають право здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються.
Відповідно до статті 16 Конвенції Міжнародної організації № 81 1947 року, ратифікованої Законом № 1985-ІV (1985-15) від 08.09.2004 року, інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.
Повноваження щодо нагляду і контролю за додержанням роботодавцями законодавства про працю встановлені Кодексом законів про працю України (далі КЗпП України) та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно ст. 12 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року «Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі» (Конвенцію ратифіковано Законом №1985-IV від 08.09.2004) Інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право:
a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції;
b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та
c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема:
i) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм; ii) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги;
iii) зобов`язувати вивішувати об`яви, які вимагаються згідно з правовими нормами;
iv) вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою.
У разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов`язків
Так, відповідно до статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Отже, законодавець визначив, що порядок здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю повинен бути визначений Кабінетом Міністрів України.
На реалізацію цієї правової норми постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 р. № 823 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок № 823), згідно із п. 2 якого державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.
Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96 (далі Положення № 96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Відповідно до пп. 5 п. 4 та п. 50 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затверджене наказом Міністерства соціальної політики України від 27.03.2015 року № 340 (далі Положення № 340) Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці.
Частинами 4, 5 статті 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено, що заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.
Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частини першої, четвертої, шостої-восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої-четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої-четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону (частина 5 статті 2 Закону №877-V).
Відповідно до пункту 1 Порядку №823 цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1986-IV, та Законом України «Про основі засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Згідно до пункту 2 Порядку №823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 823 інспекційні відвідування проводяться з таких підстав, зокрема, повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин.
Судом встановлено, що підставою для проведення інспекційного відвідування позивача став лист Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області від 30.08.2021 року №55/24-303вих з інформацією про виявлення ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення трудових відносин.
Підстава для реалізації контрольних повноважень відповідає пп.5 п.5 Порядку №823, відтак у відповідача були наявні законодавчо визначені повноваження для призначення контрольного заходу у відношенні позивача.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Державною службою України з питань праці та Кабінетом Міністрів України подано апеляційні скарги.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 року апеляційні скарги Державної служби України з питань праці та Кабінету Міністрів України залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.04.2021 року - без змін.
Відповідно до ч.2 ст. 255 КАС України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Наказ та направлення на проведення інспекційного відвідування, висновкам якого надається правова оцінка у цій справі, були прийняті 10.09.2021 року, інспекційне відвідування проведено у період з 10.09.2021 року по 23.09.2021 року.
Тобто, на момент складання наказу про проведення інспекційного відвідування, початку проведення інспекційного відвідування, Порядок №823 був чинний та не скасований рішенням, яке набрало законної сили станом на цей момент часу. Відтак, Порядок №823 підлягав застосуванню відповідачем до спірних правовідносин при проведенні заходу державного нагляду.
Той факт, що під час проведення заходу державного нагляду було скасовано Порядок №823, не відміняє чинність наказу про проведення позапланового заходу контролю, а розпочатий захід контролю в момент чинності Порядку №823 мав бути проведений та завершений прийняттям відповідного акту за наслідками проведеного заходу державного нагляду.
Стосовно твердження позивача про неповідомлення про проведення заходу державного нагляду, суд вказує, що відповідно до п.8 Порядку №823 під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення, перед підписанням акта інспекційного відвідування надати копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та внести запис про його проведення до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності).
На копії направлення на проведення інспекційного відвідування від 10.09.2021 року №626-Н міститься примітка про отримання направлення 13.09.2021 року директором ТОВ «Гемма».
Відтак, директор ТОВ «Гемма» належним чином повідомлений про проведення заходу державного нагляду.
Надаючи правову оцінку доводам відповідача про допуск ТОВ «Гемма» до роботи без оформлення трудового договору десяти працівників, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою.
Згідно з ч. 3 ст. 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" від 17.06.2015 року №413 установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника.
Абзацом 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України передбачено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.
З аналізу перелічених положень законодавства вбачається, що у разі фактичного допуску до роботи працівника без оформлення трудового договору юридичні та фізичні особи - підприємці притягаються до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 60 000 грн. за кожного працівника (мінімальна заробітна плата станом на момент складення акту перевірки - 6000 грн.).
З правового аналізу позиції Верховного Суду, що викладена у постановах від 04.07.2018 року у справі №820/1432/17, 06.03.2019 року у справі №802/2066/16-а, 13.06.2019 року у справі №815/954/18 встановлено, що ознаками трудового договору є те, що праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій.
Зокрема, відповідальність працівника за трудовим договором регулюється лише імперативними нормами (КЗпП України та інших актів трудового законодавства), що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг у цивільно-правових відносинах визначається в договорі, а те, що ним не врегульоване - чинним законодавством України.
Зі співставлення трудового договору з цивільно-правовим договором, відмінним є те, що трудовим договором регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації діяльності залишається поза його межами, метою договору є отримання певного результату. Виконавець за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ним ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.
Під час перевірки встановлено та позивачем не заперечується, що чисельний склад працівників ТОВ «ГЕММА» станом на 23.09.2021 року складав 15 працівників, а саме: 1 директор, 1 бухгалтер, 1 помічник бухгалтера, 1 інженер з проектно-кошторисної роботи, 1 слюсар, 4 підсобні робітники, 2 муляра, 1 виконавець робіт, 1 покрівельник, 2 машиністи екскаватора.
19.07.2021 року ТОВ «Гемма» (замовник) укладено цивільно-правові договори з виконавцями: №17/11 з ОСОБА_3 , №17/10 з ОСОБА_2 , №07/9 з ОСОБА_9 , №07/8 з ОСОБА_6 , №07/6 з ОСОБА_11 , №07/4 з ОСОБА_10 , №07/1 з ОСОБА_10
02.08.2021 року ТОВ «Гемма» (замовник) укладено цивільно-правові договори з виконавцями: №08/2 з ОСОБА_5 , №08/1 з ОСОБА_1 .
Відповідно до п.1.1 договорів замовник доручає, а виконавці беруть на себе зобовязання виконати будівельні роботи (укладання бруківки) на об`єкті «Капітальний ремонт площі Соборна м. Павлоград» Коригування.
Виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підлягає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку замовника.
Згідно з п.1.2 договорів замовник забезпечує виконавця всім необхідним для виконання роботи, передбаченої цим договором.
Пунктом 1.3 договорів передбачено, що замовник зобов`язаний своєчасно прийняти й оплатити виконану виконавцем роботу.
Відповідно до п. 1.4 договорів винагороду за виконану роботу замовник сплачує виключно після завершення надання послуг. Результат наданих виконавцем послуг засвідчується актом прийому наданих послуг до цивільно-правового договору.
У договорах визначено строк виконання робіт та визначено винагороду за виконану роботу.
До договорів замовником та виконавцями складені акти прийому наданих послуг до цивільно-правового договору.
Визначальним для вирішення спірних правовідносин у цій справі є наявність чи відсутність ознак трудових правовідносин між позивачем та особами, з яким він уклав цивільно-правові договори.
Частиною першою статті 21 КЗпП України визначено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.
Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За приписами статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.
Загальне визначення цивільно-правового договору міститься у статті 626 ЦК України, згідно з частиною першою якої договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
При цьому, відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до частин першої та другої статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.
При цьому, за цивільно-правовим договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату. У трудовій книжці запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами не робиться.
Водночас відповідно до пункту «а» частини третьої статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків зараховується до стажу роботи, що дає право на трудову пенсію.
Основною ознакою, яка відрізняє трудові відносини від цивільно-правових є те, що трудове законодавство регулює процес трудової діяльності, її організації, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається поза його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.
Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 06.03.2019 у справі №802/2066/16-а.
Колегія суддів Верховного Суду в постанові від 26.09.2018 у справі №822/723/17 зазначає, що виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.
З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №822/723/17.
Предметом трудового договору є власна праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 04.07.2018 у справі №820/1432/17 та від 26.09.2018 у справі №822/723/17.
У справі, яка розглядається, судом встановлено, що під час проведення інспекційного відвідування станом на 13.09.2021 року у позивача працювало 10 осіб, з якими було укладено цивільно-правові договори.
Судом проаналізовані договори, укладені 19.07.2021 року з виконавцями: №17/11 з ОСОБА_3 , №17/10 з ОСОБА_2 , №07/9 з ОСОБА_9 , №07/8 з ОСОБА_6 , №07/6 з ОСОБА_11 , №07/4 з ОСОБА_10 , №07/1 з ОСОБА_10 , 02.08.2021 року з виконавцями: №08/2 з ОСОБА_5 , №08/1 з ОСОБА_1 , та встановлено, що вони укладені на виконання робіт, пов`язаних з капітальним ремонтом площі Соборна у місті Павлоград.
Також, інспекторами відібрані пояснення ОСОБА_4 , який 13.09.2021 року працював перший робочий день робітником разом з іншими особами, що працюють в ТОВ «Гемма» на площі Соборній у місті Павлоград, щодо нього позивачем не надано жодних документів ані до інспекційного відвідування, ані до суду.
Позивачем долучені до позовної заяви показання свідків, а саме вказаних осіб-виконавців за цивільно-правовими договорами, які мають однотипний текст, в якому зазначено, що співробітники Держпраці та СБУ ввели їх в оману, примусивши підписати начебто письмові пояснення, відповідно до яких вказані особи перебували у трудових відносинах з ТОВ «Гемма» під час укладання бруківки на Соборній площі у м. Павлоград. Вказано про надання послуг ТОВ «Гемма» з визначенням чіткого об`єму площі, на якому необхідно укласти бруківку.
Аналізуючи надані позивачем до суду пояснення, суд звертає увагу, що вони жодним чином не спростовують пояснення, надані вказаними особами 13.09.2021 року під час інспекційного відвідування.
Надані 13.09.2021 року пояснення не містять беззаперечної позиції про те, що вказані особи перебували у трудових відносинах з ТОВ «Гемма», ними надані лише пояснення стосовно специфіки виконання робіт з урахуванням графіку роботи та виплати заробітної плати.
З аналізу наданих пояснень та наведених договорів (цивільно-правового характеру), судом встановлено, що відсутній власний графік роботи фізичних осіб, предметом укладених договорів позивача з фізичними особами є процес праці, а не кінцевий результат, оскільки кінцевий результат не визначений в договорах на виконання робіт.
Тобто, сторонами договорів визначений строк виконання робіт, однак не визначено якої мети необхідно досягти найманій фізичній особі, після досягнення якої договір буде вважатись виконаним.
Також, з аналізу договорів встановлено, що наведені фізичні особи не можуть самостійно організовувати процес виконання робіт, у тому числі використовувати власні засоби, матеріали, кошти, оскільки відповідно до п. 1.2 договорів замовник забезпечує виконавця всім необхідним для виконання роботи, що притаманно трудовим відносинам; виконавець не вправі залучати відповідних фахівців для якісного і своєчасного надання послуг (виконання послуг) за власний рахунок тощо.
Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.
Трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.
Таким чином, у разі, якщо робота, виконувана особою на користь суб`єкта господарювання, збігається з видом його економічної діяльності або є роботою з обслуговування його діяльності, то робота такої особи повинна виконуватись на умовах трудового договору.
Таким чином предметом зазначених договорів є процес праці, а не її кінцевий результат. Фізичні особи повинні були виконувати систематично певні трудові функції відповідно до визначеного виду виконуваної роботи, у встановлений строк. При цьому, в укладених договорах не визначається обсяг виконуваної роботи, а обумовлюється у вигляді зобов`язання виконувати роботи. Крім того, означені цивільно-правові договори не містять відомостей щодо того, який саме конкретний результат повинен передати виконавець замовникові, не визначено перелік завдань роботи, її видів, кількісних і якісних характеристик.
Відповідна правова позиція щодо розмежування виконання робіт за цивільно-правовими договорами та виконання трудових функцій викладена в постанові Верховного Суду від 21.02.2022 року у справі №360/2991/19.
Дії позивача щодо надання вказаним трудовим договорам форми цивільно-правового договору перешкоджають реалізації цими працівниками права на працю, гарантованого Конституцією та Кодексом законів про працю України, а також права на соціальний захист у випадку безробіття, при тимчасовій втраті працездатності у разі нещасного випадку на виробництві або внаслідок професійного захворювання, права на відпочинок, щорічну оплачувану відпустку, право на здорові і безпечні умови праці.
Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 26.09.2019 року №0440/5828/19, від 21.02.2022 року у справі №360/2991/19.
Додатково, суд звертає увагу, що акти прийому наданих послуг до цивільно-правового договору датовані 25.10.2021 року вже після проведенні заходу державного нагляду та складання акту перевірки. Термін дії договорів №07/6, укладеного з ОСОБА_11 , №07/4, укладеного з ОСОБА_10 сплив 19.08.2021 року, №07/1, укладеного з ОСОБА_10 сплив 19.09.2021 року.
Доказів продовження строку дії договорів суду не надано, обґрунтованих пояснень виконання робіт ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на підставі недіючих договорів про виконання будівельних робіт 13.09.2021 року, позивачем суду не надано.
Стосовно доводів позивача про неповідомлення про розгляд справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.3 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» від 17.07.2013 року №509 справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.
Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Пунктом 4 Порядку №509 передбачено, що під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.
За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.
Суд зазначає, що Порядок №509 не містить обов`язку Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області повідомляти суб`єкта господарювання про розгляд справи про накладення штрафу.
Позивач був обізнаний стосовно проведення перевірки, 13.09.2021 року директор ТОВ «Гемма» був присутній на об`єкті проведення заходу державного нагляду, що підтверджується підписом на направленні про проведення інспекційного відвідування. В подальшому, позивачем подавались до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області пояснення, зауваження, заперечення щодо протоколу про адміністративне правопорушення за вих. №28/09-6 від 28.09.2021 року.
Суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення від 28.09.2021 року, щодо якого позивачем надавались пояснення, зауваження, заперечення, містить посилання на акт від 23.09.2021 року №ДН9609/1411/АВ та обґрунтований висновок про наявність порушень, який дублює акт перевірки.
Отже, позивач був обізнаний стосовно висновків акту перевірки та його прийняття 23.09.2021 року, а тому у відповідача не було підстав для не здійснення розгляду справи про накладення штрафу 12.10.2021 року.
Відтак, судом не встановлено порушення відповідачем законодавства під час проведення перевірки та складання постанови.
Отже, в ході розгляду справи, судом підтверджено висновки, викладені відповідачем в акті заходу державного нагляду від 23.09.2021 року №ДН9609/1411/АВ, а тому прийнята на підставі такого акту постанова від 12.10.2021 року № ДН9609/1411/АВ-ФС/206 є правомірною та не підлягає скасуванню в судовому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Позивач вмотивованих доводів на підтвердження позову не надав, натомість, відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність свого рішення, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Підстави для вирішення питання розподілу судових витрат згідно з ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, з огляду на те, що позивачу відмовлено в задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 9,72-77,242-246,250,262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 14 червня 2022 року.

Суддя В.С. Віхрова