Справа № 360/715/22
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2022-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

13 червня 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/715/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач), в якому позивач просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 22.12.2021 №72 про відмову в призначенні пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 на утриманців ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно зі ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію по втраті годувальника ОСОБА_1 на утриманців ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 22 жовтня 2021 року, з зарахуванням періоду навчання згідно з дипломом серії НОМЕР_1 від 25 червня 1998 року реєстраційний номер №630 з 01.09.1993 по 25.06.1998, виданий Луганським сільськогосподарським інститутом та періоди роботи згідно з записами трудової книжки серія НОМЕР_2 , дата заповнення 01 червня 1998 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 30 вересня 2006 року позивач з ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі та від шлюбу має двох дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ІНФОРМАЦІЯ_5 чоловік позивача ОСОБА_4 помер. 21.12.2021 позивач звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника на утриманців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . У призначенні пенсії по втраті годувальника було відмовлено, оскільки у померлого чоловіка недостатньо страхового стажу, який за підрахунками відповідача, становить 3 роки 3 місяці 9 днів.

Позивач зазначила, що підставами для прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії №72 від 22.12.2021 стали відповідні обставини. Так, період навчання годувальника згідно диплому з 01.09.1993 по 25.06.1998 не зараховано до страхового стажу, оскільки прізвище зазначене в дипломі ( ОСОБА_7 ) не відповідає свідоцтву про смерть та ідентифікаційному номеру ( ОСОБА_8 ). Також періоди роботи згідно даних персоніфікованого обліку не зараховані до страхового стажу, оскільки по батькові в даних СПОВ ( ОСОБА_6 ) не відповідає свідоцтву про смерть та ідентифікаційному номеру ( ОСОБА_9 ).

Позивач вказала, що ОСОБА_4 01 вересня 1993 року вступив до Харківського авіаційного інституту ім. М.Є.Жуковського і в 1998 році закінчив повний курс Луганського сільськогосподарського інституту за спеціальністю «Механізація сільського господарства» інженер-механік та отримав в м. Луганську диплом серії НОМЕР_1 від 25 червня 1998 року, реєстраційний номер №630, додаток до диплома спеціаліста НОМЕР_1 від 25 червня 1998 року. Диплом серії НОМЕР_1 в 1998 році чоловікові позивачки був виданий з зазначенням прізвища « ОСОБА_7 », замість вірного « ОСОБА_8 », що не відповідає даним паспорту громадянина України, даним довідці про присвоєння ідентифікаційного номера та свідоцтву про смерть. При видачі диплома серії НОМЕР_1 були допущені помилки в написанні прізвища померлого чоловіка. У зв`язку з тією обставиною, що чоловік помер, допущену помилку у написанні прізвища у дипломі виправити неможливо.

Позивач вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 22.12.2021 № 72 протиправним, а тому звернулася до суду за захистом своїх прав.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до відділу діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими.

В обґрунтування відзиву зазначив, що ОСОБА_1 звернулась до Головного управління ПФУ в Донецькій області з заявою про призначення пенсії по втраті годувальника від 21.12.2021 відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 22.12.2021 Головним управлінням ПФУ в Донецькій області було винесено рішення про відмову в призначенні пенсії, у зв`язку з недостатньою кількістю страхового стажу годувальника (3 роки 3 місяці 9 днів замість 10 років). Позивач до заяви про призначенні пенсії по страті годувальника надав відповідні документи. В результаті розгляду зазначених документів, період навчання годувальника з 01.09.1993 по 25.06.1998 не зараховано до страхового стажу, оскільки прізвище зазначене в дипломі ( ОСОБА_7 ) не відповідає свідоцтву про смерть та ідентифікаційному номеру ( ОСОБА_8 ). Періоди роботи згідно даних персоніфікованого обліку не зараховано до страхового стажу, оскільки по батькові в даних СПОВ ( ОСОБА_6 ) не відповідає свідоцтву про смерть та ідентифікаційному номеру ( ОСОБА_9 ). Враховуючи вищезазначене, страховий стаж годувальника склав 3 роки 3 місяці 9 днів.

Відповідач вказав, що умовою для призначення пенсії відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є наявність у годувальника на день смерті 10 років страхового стажу. Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вважає рішення законним та обґрунтованим, складеним на підставі та у відповідності до норм діючого законодавства, а тому просив відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Судом по справі вчинено такі процесуальні дії:

- ухвалою суду від 31.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , і.н. НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 28.12.2021 №930- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

30 вересня 2006 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_4 від 30.09.2006.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва (повторно) про народження Серії НОМЕР_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва (повторно) про народження Серії НОМЕР_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 помер, відповідно до інформації зазначеної у свідоцтві про смерть Серії НОМЕР_7 від 23.10.2021.

ОСОБА_1 звернулась до Головного управління ПФУ в Донецькій області з заявою про призначення пенсії по втраті годувальника від 21.12.2021 відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 22.12.2021 №72 відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 на утриманців ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки страховий стаж годувальника 3 роки 3 місяці 9 днів, а період навчання годувальника згідно диплому з 01.09.1993 по 25.06.1998 не зараховано до страхового стажу, оскільки прізвище зазначене в дипломі ( ОСОБА_10 ) не відповідає свідоцтву про смерть та ідентифікаційному номеру ( ОСОБА_8 ). Також періоди роботи згідно даних персоніфікованого обліку не зараховані до страхового стажу, оскільки по батькові в даних СПОВ ( ОСОБА_6 ) не відповідає свідоцтву про смерть та ідентифікаційному номеру ( ОСОБА_11 ).

Відповідно до форми РС-право загальний стаж ОСОБА_4 визначений 3 роки 3 місяці 9 днів.

Позивач вважає протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 22.12.2021 № 72, у зв`язку з чим звернулася до суду за захистом порушених прав.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 36 Закону № 1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються: діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Відповідно до частини третьої статті 36 Закону № 1058-IV, до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Пунктом 3 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Відповідно до п. 1.4. розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника, який працював на (в) підприємстві, установі, організації, може бути подана через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи, організації.

Так, згідно з п.2.3. розділу II Порядку 22-1 До заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Також надаються такі документи:

1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків, або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи);

2) свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія;

3) документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником;

4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що засвідчує факт внесення до цього реєстру інформації про безвісне зникнення особи, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, отримана в порядку, передбаченому статтею 15 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти»;

5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;

6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;

7) довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;

8) документи про місце проживання (реєстрації);

9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;

10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника).

Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержані ним від МСЕК виписки з актів огляду в МСЕК дорослих членів сім`ї, яким право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника надається внаслідок їх інвалідності.

Так, відповідно до п.п. 4.1. розділу 4 порядку №22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Відповідно до п.п.4.2. розділу 4 порядку №22-1 при прийманні документів працівник сервісного центру:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

з`ясовує наявність у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Як вказав відповідач у відзиві на позовну заяву, позивач до заяви про призначення пенсії надала наступні документи, а саме: свідоцтво про шлюб НОМЕР_8 від 30.09.2006; свідоцтво про народження НОМЕР_5 від 21.09.2021; свідоцтво про народження НОМЕР_6 від 14.11.2014; довідка ВПО від 28.12.2021 № 930-; ідентифікаційний номер годувальника № ; свідоцтво про смерть годувальника НОМЕР_7 від 23.10.2021; свідоцтво про народження годувальника НОМЕР_9 ; диплом годувальника НОМЕР_1 ; трудова книжка годувальника НОМЕР_2 від 01.06.1998.

Судом встановлено, що рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області від 22.12.2021 №72 відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 на утриманців ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки період навчання годувальника згідно диплому з 01.09.1993 по 25.06.1998 не зараховано до страхового стажу, оскільки прізвище зазначене в дипломі ( ОСОБА_7 ) не відповідає свідоцтву про смерть та ідентифікаційному номеру ( ОСОБА_8 ). Також періоди роботи згідно даних персоніфікованого обліку не зараховані до страхового стажу, оскільки по батькові в даних СПОВ ( ОСОБА_6 ) не відповідає свідоцтву про смерть та ідентифікаційному номеру ( ОСОБА_11 ).

У юридичному розумінні ОСОБА_4 та ОСОБА_4 є різними особами.

Фактично для вирішення питання про наявність підстав для задоволення позовних вимог та зобов`язання відповідача призначити пенсію у зв`язку з втратою годувальника є встановлення факту, зокрема, належності померлому документів, які підтверджують страховий стаж.

При цьому, встановлення юридичних фактів не належить до юрисдикції адміністративних судів, а відноситься до юрисдикції загальних судів.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди загальної юрисдикції розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Частиною другою статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Законодавством встановлено порядок подання до органів Пенсійного фонду документів про призначення та/або перерахунок пенсії та вимоги до таких документів, які не допускають зазначення у них даних, які не збігаються із даними паспорту особи, яка звернулася щодо її прізвища, ім`я та по батькові.

Підтвердження факту приналежності документів, що містять суперечності певній особі здійснюється в рамках окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення в порядку цивільного судочинства.

Отже, для встановлення факту, що має юридичне значення, а саме щодо належності певних документів померлому ОСОБА_2 позивач має право звернутися безпосередньо до суду загальної юрисдикції.

Доводи позивача про те, що в трудовій книжці померлого наявна вся інформація про періоди його навчання та інші періоди роботи, суд вважає неприйнятними, оскільки в трудовій книжці померлого не зазначено повних дат навчання померлого. Встановити їх можливо лише з диплому, або уточнюючої довідки учбового закладу. Відповідних доказів позивач не надала ані органу Пенсійного фонду, ані суду.

Щодо періодів роботи померлого, то пенсійний орган за його трудовою книжкою врахував страховий стаж з 01.06.1998 по 31.12.2003.

Інші періоди роботи - з 01.01.2004 - повинні зараховуватись за даними персоніфікованого обліку, оскільки згідно частини другої статті 24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, на час прийняття рішення №72 від 22.12.2021 відповідач діяв у відповідності до вимог діючого законодавства. Підстав для визнання протиправним та скасування вказаного рішення відповідача судом не встановлено.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж та підстав заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач довів правомірність свого рішення, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем, відповідно до статті 139 КАС України не відшкодовуються.

Керуючись статтями 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Басова