Справа № 540/1512/22
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2022-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/1512/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною бездіяльність та сканування постанови сер. АА№093515 від 16.07.2004, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

І. Суть спору

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просив суд:

(1).Визнати протиправною бездіяльність Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), щодо не зняття арешту та заборони відчуження майна, належного ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), накладеного постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсон сер. АА №093515 від 16.07.2004 року.

(2).Скасувати арешт та заборону відчуження майна, належного ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсон сер. АА №093515 від 16.07.2004 року.

(3).Зобов`язати Суворовський відділ державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) накладеного ВДВС Суворовського РУЮ на підставі постанови державного виконавця ВДВС Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні сер. АА №93515 від 16.07.2004 року (запис про обтяження за реєстраційним номером 85688 зареєстрований 31.07.2004 Другою херсонською нотаріальною конторою).

ІІ. Аргументи сторін.

(а) Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

У листопаді 2021 року позивач мав намір відчужити у належну йому майні (на підставі приватної спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 ) частку, але при перевірці даних з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно було виявлено арешт, накладений на підставі постанови сер. АА №093515 від 16.07.2004, винесеної Суворовським відділом державної виконавчої служби управління юстиції у Херсонській області.

З метою скасування такого арешту позивач звернувся до відповідача. Відповідач у відповідь на звернення надіслав лист в якому вказав, що в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень відсутні відомості щодо виконавчого провадження, боржником за яким виступає ОСОБА_1 , тому надати інформацію на підставі якого виконавчого документа винесена постанова про арешт майна та заборону на його відчуження неможливо. Відомості щодо виконавчого провадження не внесено до Системи, неможливо встановити підстави завершення виконавчого провадження. Підстави для зняття арешту відсутні.

Зі змісту зазначеної постанови встановлено, що предметом виконавчого провадження було стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 2525 грн. на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Драгневіч Л.Ю. №2015, виданого 14.10.1999.

З метою точного визначення сторін зберігання виконавчого напису закінчився у 2002 році і у зв`язку з цим зазначений документ був з виконавчому провадженні, позивач звернувся до приватного нотаріуса ХМНО Драгнєвіч Л.Ю. із заявою про видачу копії виконавчого напису. У відповідь приватний нотаріус повідомила, що строк знищений у 2003 році.

Державний нотаріальний Архів Херсонської області повідомив, що окрім постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 16.07.2004 року, іншої інформації стосовно цієї заборони в справах архіву немає.

На сьогоднішній день не існує жодного виконавчого провадження, в якому позивач виступав би боржником. З моменту накладення арешту на майно минуло маже 18 років, закінчились строки зберігання документів, з яких можливо було встановити зміст виконавчого документа, сторін виконавчого провадження та обставини його закінчення, тому позивач вважає, що арешт на майно підлягає скасуванню.

(б) Позиція Відповідача

Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву, про розгляд справи та встановлений судом строк для подання відзиву на позов повідомлений належним чином та завчасно.

ІІІ. Процедура та рух справи

23.05.2022 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження з урахуванням особливостей встановлених ст.ст. 268-273,287 КАС України щодо розгляду окремих категорій термінових справ та призначив судове засідання на 03.06.2022.

03.06.2022 суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, продовжив розгляд справи у порядку письмового провадження відповідно до ч.9 ст.205 КАС України.

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження

Згідно з наданих відомостей, державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову (серія та номер: АА №093515 від 16.07.2004) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер обтяження: 4207357), при примусовому виконанні в/н 2015 виданого 14.10.1999 приватним нотаріусом Драгневіч Л.Ю. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - 2525 грн.

На звернення позивача Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) листом від 16.11.2021 №77050 повідомив, що в автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні відомості щодо виконавчого провадження боржником за яким виступає ОСОБА_1 , тому надати інформацію на підставі якого виконавчого документа винесена постанова про арешт майна та заборону на його відчуження (реєстраційний номер обтяження: 4207357) - неможливо.

Оскільки відомості щодо виконавчого провадження не внесено до Системи неможливо встановити підстави завершення виконавчого провадження.

Позивач звернувся до приватного нотаріуса Драгневіч Л.Ю. щодо видачі копії виконавчого напису № 2015 від 14.10.1999.

Листом від 18.11.2021 № 428/01-16 приватний нотаріус надала відповідь на звернення, в якому повідомила, що строк зберігання виконаного напису, на який посилається позивач, закінчився у 2002 році і у зв`язку з цим зазначені документи були знищені у 2003 році.

Державний нотаріальний архів Херсонської області листом від 17.11.2021, на запит позивача про надання інформації, направив копію Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 16.07.2004 року м. Херсон, на ім`я ОСОБА_1 . Також, у листі зазначено, що іншої інформації стосовно цієї заборони в справах архіву немає.

ІV Джерела права та висновки суду

Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV), та «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно зі ст. 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 6 Закону № 606-ХІV державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до положень пунктів 9.9, 9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 року № 2274/5, передбачено, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством.

Завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт.

Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

Статтею 59 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року №1404-VIII передбачені підстави зняття арешту з майна.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (ч.2).

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець (ч.3).

Однією із підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини може бути рішення суду (ч.5).

Зокрема, як встановлено судом, відповідачем винесено постанову (серія та номер: АА №093515 від 16.07.2004) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер обтяження: 4207357), але водночас в автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні дані щодо виконавчого провадження боржником за яким виступає позивач.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону 2013 року) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 того ж Закону у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

З вищевикладеного слідує, що метою застосування процедури арешту майна боржника є забезпечення реального виконання виконавчого документу. Тобто, існування арешту накладеного державним виконавцем дозволяє ефективно здійснювати дії щодо реального виконання виконавчих листів та інших виконавчих документів, упереджує недобросовісну поведінку боржника щодо уникнення сплати ним свого боргу шляхом реалізації або переоформлення належного йому рухомого та нерухомого майна. Існування арешту майна, накладеного державним виконавцем має чітко окреслені граничні строки з прийняття відповідної постанови про накладення арешту до завершення виконавчого провадження.

Згідно п.9.9., 9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 р. N2274/5 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

Під час з`ясування офіційних обставин справи судом встановлено, що виконавче провадження у межах якого прийнято постанову АА №093515 від 16.07.2004 про арешт майна позивача та оголошення заборони на його відчуження, знищено.

Оскільки відповідачем за наслідками завершення виконавчого провадження не вчинено дій по зняттю арешту з майна боржника, тому суд вважає, що в даному випадку ним допущено протиправну бездіяльність.

Частиною 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. N 1404-VIII визначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 р. N2274/5 знищенню підлягають завершені виконавчі провадження, водночас, відповідачем не надано докази наявності заборгованості у позивача Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників станом на день ухвалення рішення.

Таким чином, посилання відповідача у листі від 16.11.2021 №17050 на неможливість зняття арешту з майна позивача з огляду на відсутність передбачених частиною четвертою статті 59 Закону №1404-VIII підстав є необґрунтованим.

Слід зазначити, що існування арешту на майно позивача порушує його конституційне право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю (стаття 41 Конституції України) та є порушенням статті 1 Першого протоколу (право власності) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з метою повного захисту прав та інтересів позивача необхідно зняти арешт та заборону відчуження майна, належного позивачу, накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсон сер. АА №093515 від 16.07.2004 року.

Щодо позовної вимоги з приводу зобов`язання відповідача внести відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо зняття арешту з нерухомого майна позивача накладеного ВДВС Суворовського РУЮ на підставі постанови державного виконавця ВДВС Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні сер. АА №93515 від 16.07.2004 року (запис про обтяження за реєстраційним номером 85688 зареєстрований 31.07.2004 Другою херсонською нотаріальною конторою), суд зазначає наступне.

Згідно з п. 46 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" №1141 від 26.10.2011р. зміни до записів Державного реєстру прав, записи про скасування державної реєстрації прав, записи про скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав вносяться до Державного реєстру прав та записи Державного реєстру прав скасовуються виключно на підставі рішення державного реєстратора.

Внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється за заявою особи, заінтересованої у внесенні відповідних записів, а також у порядку, передбаченому статтею 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".(п.51)

Частиною першою ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є державний виконавець, приватний виконавець у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв`язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Відповідно до частини третьої ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником; 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі;10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Тобто, Законом закріплено обов`язок державного реєстратора при здійсненні дій по державній реєстрації прав на нерухоме майно, перевірити чи відповідають заявлені права та документи вимогам законодавства, а також чи наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно.

Такий обов`язок узгоджується із закріпленими ч.1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» засадами державної реєстрації прав, зокрема гарантуванням державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження (пункт 1).

Слід зазначити, що державним виконавцям в законодавстві про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень виділені окремо визначені функції. До таких функцій відносяться скасування обтяження: - у разі придбання (передачі) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки; - прийняття рішення в межах виконавчого провадження державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно (тобто, наприклад, винесення постанови про зняття арешту з майна боржника), та, відповідно, щодо припинення такого обтяження.

При цьому, слово «рішення» в даному контексті означає не рішення, яке приймається за допомогою програмного забезпечення ДРРП, а рішення, що приймається державним виконавцем в межах його компетенції у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», зокрема постанова про арешт майна боржника, постанова про зняття арешту з майна боржника. Саме ці документи є підставою для здійснення державним виконавцем реєстраційних дій в Державному реєстрі прав. Інших повноважень для роботи в ДРРП законодавець державним виконавцям не надав.

Відповідно до п. 35-37 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553) державна реєстрація обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, державна реєстрація припинення іпотеки у зв`язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки, а також державна реєстрація прав на підставі рішень судів проводиться виключно державним реєстратором, визначеним законом, без подання заяви заявником.

Державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав формує заяву в електронній формі з обов`язковим долученням до неї електронних копій оригіналів документів, необхідних для такої реєстрації, виготовлених шляхом сканування, або оригіналів електронних документів з обов`язковим накладенням кваліфікованого електронного цифрового підпису. Моментом прийняття заяви вважається дата і час її реєстрації у базі даних заяв. Реєстрація заяв про державну реєстрацію прав в електронній формі проводиться в порядку черговості їх надходження, у тому числі з урахуванням заяв, що подаються в паперовій формі. Державний реєстратор здійснює розгляд заяви в електронній формі відповідно до цього Порядку з прийняттям відповідних рішень.

Отже, державний виконавець здійснює реєстраційні дії в ДРРП виключно в процесі ведення виконавчого провадження. Тобто, реєструє виникнення/зміну/припинення обтяження на підставі процесуального документа, внесеного/оформленого ним відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 2 ст. 40 ЗУ "Про виконавче провадження" про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Отже, оскільки суд дійшов висновку, що необхідно зняти арешт та заборону відчуження майна, належного позивачу, накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсон сер. АА №093515 від 16.07.2004, то необхыдно зобов`язати Суворовський відділ державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо зняття арешту з нерухомого майна поивача накладеного ВДВС Суворовського РУЮ на підставі постанови державного виконавця ВДВС Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні сер. АА №93515 від 16.07.2004 року (запис про обтяження за реєстраційним номером 85688 зареєстрований 31.07.2004 Другою Херсонською нотаріальною конторою).

Таким чином, суд робить висновок, що позовні вимоги належать до задоволення.

VI. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві),40 грн., відповідно до квитанції № 9203-5044-1140-8223 від 10 лютого 2022 року.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,77, 244-246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправною бездіяльність Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), щодо не зняття арешту та заборони відчуження майна, належного ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсон сер. АА №093515 від 16.07.2004.

3.Зняти арешт та заборону відчуження майна, належного ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсон сер. АА №093515 від 16.07.2004.

4.Зобов`язати Суворовський відділ державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 накладеного ВДВС Суворовського РУЮ на підставі постанови державного виконавця ВДВС Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні сер. АА №093515 від 16.07.2004 (запис про обтяження за реєстраційним номером 85688 зареєстрований 31.07.2004 Другою Херсонською нотаріальною конторою).

5.Стягнути з Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992(дев`ятсот дев`яносто дві),40 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - Суворовський відділ державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), адреса: 73003, м. Херсон, вул. Б. Мозолевського, буд. 2, .

Суддя Оксана БОЙКО