Справа № 160/23721/21
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2022-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидоренка Д.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача-1 - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2 - Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач, з урахуванням уточненого позову, просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах із врахуванням періоду його роботи з 16 лютого 1987 року по 31 жовтня 1990 року на посаді начальника рефрижераторного поїзду, починаючи з моменту його звернення до Пенсійного фонду із заявою 12 травня 2021 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
06.04.2022 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що відповідач не погоджується з позовною заявою з наступних підстав. По-перше вказано, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсій, який формує атрибути сканованих документів, електронну пенсійну справу. Повідомлення про направлення рішення про відмову в призначенні пенсії на адресу заявника надсилається органом Пенсійного фонду України на обліку якого знаходиться особа відповідно до місця реєстрації проживання. Відтак, 12.05.2021 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. Дана заява розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області, рішенням якого відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах. Для підтвердження страхового стажу та стажу роботи за вислугою років, позивачем надано трудові книжки серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 та пільгову довідку від 18.04.2018 №41 видану ПАТ «Українська залізниця» Філія «Пасажирська компанія» ВП «Синельниківське пасажирське вагонне депо». Відповідно до зазначених документів, ОСОБА_1 працював з 15.06.1984 по 15.02.1987 на посаді «механік рефрижераторного поїзду», з 16.02.1987 по 31.10.1990 на посаді «начальник рефрижераторного поїзду», з 01.11.1990 по 01.07.1991 на посаді «механік рефрижераторного поїзду». Згідно примітки до Списку професій і посад робітників локомотивних бригад, «Механікам рефрижераторних поїздів (секцій) до стажу для призначення пенсії за вислугу років включаються періоди їх роботи в 1978-1990 роках начальниками рефрижераторних поїздів (секцій) при обслуговуванні рефрижераторних поїздів (секцій) меншою чисельністю робітників, ніж це було встановлено галузевими технічно обґрунтованими нормами обслуговування рефрижераторних поїздів (секцій) при наявності підтверджуючих документів про доплату за сумісництво посад. До заяви про призначення пенсії, позивачем будь-які підтверджуючі документи про доплату за сумісництво посад надано не було, отже, відсутні підстави для зарахування періоду роботи до вислуги років з 16.02.1987 по 31.10.1990 на посаді начальника рефрижераторного поїзду. До позовної заяви позивачем надано довідку про роботу в рефрижераторному депо від 16.09.2021 №52, довідки про заробітну плату із зазначенням доплат за займану посаду від 13.09.2021 №147 та №148, виданих ПАТ «Українська залізниця» Філія «Пасажирська компанія» ВП «Синельниківське пасажирське вагонне депо». При цьому, до заяви про призначення пенсії від 12.05.2021р. зазначені довідки головному управлінню не надавались. Отже, позивач у позові посилається на документи, які видані вже після відмови у призначенні пенсії та які не були надані до Головного управління. Відтак, позовні вимоги позивача є передчасними.
15.04.2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
12 травня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.
Для підтвердження страхового стажу та стажу роботи за вислугою років, позивачем надано трудові книжки серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 та пільгову довідку від 18.04.2018 №41 видану ПАТ «Українська залізниця» Філія «Пасажирська компанія» ВП «Синельниківське пасажирське вагонне депо».
В даному рішення зазначено наступне.
Пенсійний вік визначений ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 60 років. Вік заявника 57 років.
Необхідний страховий стаж становить 30 років.
Страховий стаж особи або померлого годувальника становить 40 років 1 місяць 16 днів.
За доданими документами до страхового стажу зараховано пільговий стаж роботи за списком №2 з 15.06.1984 по 15.02.1987 та з 01.11.1990 по 01.07.1991 на підставі пільгової довідки від 18.04.2018 №41 (3 роки 4 місяці 2 дні).
Станом на 12.05.2021 працює. Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату 18.05.2023р.
Не погоджуючись із таким рішення відповідача та із не зарахуванням до пільгового стажу період його роботи з 16 лютого 1987 року по 31 жовтня 1990 року на посаді начальника рефрижераторного поїзду, позивач з даним позовом звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, суд зазначає наступне.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до пункту "а" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Згідно з п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. В довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Відтак, позивачем разом із заявою при призначення пенсії від 12.05.2021 року були надані трудова книжка НОМЕР_3 та довідка від 18.04.2018 №41.
Згідно копії трудової книжки НОМЕР_3 від 05.08.1980р., ОСОБА_1 , у спірний період працював:
16.02.1987 призначено начальником рефрижераторного поїзду (наказ №135 від 16.02.1987р.);
01.11.1990 у зв`язку з вказівкою МНС №ф-2355У від 4.10.1990р. посада «начальник рефрижераторного поїзду» перейменовано в «механік рефрижераторного поїзда» (наказ №253+ від 01.11.1990р.).
Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 18.04.2018 року №41 виданої ПАТ «Українська залізниця» Філія «Пасажирська компанія» ВП «Синельниківське пасажирське вагонне депо», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 16.02.1987 по 31.10.1990 (стаж 3 роки 8 місяців 15 днів) безпосередньо здійснював організацію перевезень і забезпечував безпеку руху на залізничному транспорті за професією начальник рефрижераторного поїзду, що обслуговував рефрижераторні поїзди меншою чисельністю робітників, чим це було встановлено галузевими механічно обґрунтованими нормами обслуговування рефрижераторних поїздів, з доплатою за сумісництво посад, що передбачено вислугою років.
Відповідно Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення" від 12.10.1992 за № 583 до списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, зокрема: механіки рефрижераторних поїздів (секцій).
Також зазначено, що механікам рефрижераторних поїздів (секцій) до стажу для призначення пенсій за вислугу років включаються періоди їх роботи в 1978 - 1990 роках начальниками рефрижераторних поїздів (секцій) при обслуговуванні рефрижераторних поїздів (секцій) меншою чисельністю робітників, ніж це було встановлено галузевими технічно обґрунтованими нормами обслуговування рефрижераторних поїздів (секцій), при наявності підтверджуючих документів про доплату за сумісництво посад.
Відтак, визначальною умовою для зарахування стажу для призначення пенсій за вислугу років у період роботи в 1978-1990 роках начальниками рефрижераторних поїздів (секцій) при обслуговуванні рефрижераторних поїздів (секцій) меншою чисельністю робітників, ніж це було встановлено галузевими технічно обґрунтованими нормами обслуговування рефрижераторних поїздів (секцій) наявність підтверджуючих документів про доплату за сумісництво посад.
Згідно матеріалів справи, при зверненні до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії від 12.05.2021 року, позивачем було надано лише трудові книжки серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 та пільгову довідку від 18.04.2018 №41 видану ПАТ «Українська залізниця» Філія «Пасажирська компанія» ВП «Синельниківське пасажирське вагонне депо».
Як встановлено судом, у довідці від 18.04.2018 №41 видану ПАТ «Українська залізниця» Філія «Пасажирська компанія» ВП «Синельниківське пасажирське вагонне депо» відсутні відомості на підтвердження отримання позивачем доплат за сумісництво посад.
На підставі зазначеного відповідачем не було зараховано період роботи ОСОБА_1 з 16 лютого 1987 року по 31 жовтня 1990 року на посаді начальника рефрижераторного поїзду.
Жодних інших документів позивачем надано не було, відтак відповідачем за результатом розгляду заяви було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією та законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах є принцип обґрунтованості.
Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути вмотивованим.
Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що не зарахування спірного періоду роботи позивача з 16 лютого 1987 року по 31 жовтня 1990 року на посаді начальника рефрижераторного поїзду, відповідачем при розгляді наданих документів разом із заявою від 12.05.2021 року є обґрунтованим та правомірним.
Проте, як встановлено судом, до позовної заяви, позивачем було долучено наступні довідки:
- від 16.09.2021 року №52, згідно якої ОСОБА_1 працював у рефрижераторному вагонному депо Синельникове Придніпровської залізниці: з 16.02.1987р. наказ від 16.02.1987 №135 призначений начальником рефрижераторного поїзду, 01.11.1990р. наказ від 01.11.1990 №1426 посада «начальник рефрижераторного поїзда» перейменована на «механік рефрижераторного поїзда» у відповідності з вказівкою МШС №Ф-2355У від 04.10.1990р.;
- від 13.09.2021 №147 про заробітну плату для обчислення пенсії, в якій зазначено про нарахування суми заробітку ОСОБА_1 з розшифруванням за 1987-1988 рік, де вказано доплату за сум.посад.;
- від 13.09.2021 №148 про заробітну плату для обчислення пенсії, в якій зазначено про нарахування суми заробітку ОСОБА_1 з розшифруванням за 1989-1990 рік, де вказано доплату за сум.посад.;
Як зазначено відповідачем у відзиві на позов, та не спростовано позивачем, ОСОБА_1 довідки від 13.09.2021р. №147 та №148, та від 16.09.2021р. №52 після прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії додатково не надавались, а відтак при прийнятті рішення не були розглянуті Головним управлінням, та не було надано їм оцінку.
Суд звертає увагу, що його розгляду підлягає рішення, яке прийняте відповідачем за наслідком звернення позивача та наданих ним документів разом із таким зверненням (заявою).
Згідно із статтями 42, 44, 45 Закону №1058-IV призначення, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється територіальним органом ПФУ за заявою особи, яка має право на призначення, перерахунок, перехід з одного виду пенсії на інший чи поновлення відповідної пенсії.
При цьому, Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначений Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок №22-1).
Порядком №22-1 особам, які звертається за призначенням пенсії не заборонено надавати додаткові документи необхідні для призначення пенсії.
Проте, позивач, отримавши додаткові документи для підтвердження пільгового стажу, не надав їх до пенсійного органу, для вирішення питання щодо повторного розгляду його заяви про призначення пенсії від 12.05.2021 з урахуванням отриманих довідок.
Таким чином, відповідачем не приймалось рішення, яке б порушувало права позивача, враховуючи отримані позивачем додаткові документи, оскільки вони не були на його розгляді, оцінку їм надано не було (довідки від 13.09.2021р. №147 та №148, та від 16.09.2021р. №52).
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначені способи захисту порушених прав, свобод та інтересів, та зазначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
Такі рішення приймаються на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.
Враховуючи викладене, суд не може розглядати позовну заяву в заявлених межах без перевірки суб`єктом владних повноважень, дотримання заявником усіх визначених законом умов, що в свою чергу буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача.
Відтак, позивач наділений правом надати всі наявні в нього додаткові документи до відповідача, який відповідно до наданих повноважень зобов`язаний їх розглянути та прийняти відповідне рішення, яке в свою чергу може бути оскаржене до суду, у разі не згоди заявника з ним.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі викладеного, враховуючи всі наведені обставини в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
У відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.
Відповідно до частини 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9,73-78, 90, 139, 241 - 246, 250, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 цього Кодексу.

Суддя Д.В. Сидоренко