Справа № 560/1062/19
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2022-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1062/19
РІШЕННЯ

іменем України

06 червня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л.

за участю:секретаря судового засідання Коновчук Т.В. представника позивача - Ромашин В.М. представника відповідача - Поліщук Є.Р.
розглянувши адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю імені Черняховського до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю імені Черняховського звернулося в суд з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області від 10.01.2019р. форма "Р" №;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області від 10.01.2019р. форма "ПН" №;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області від 10.01.2019р. "В4" №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними, оскільки винесені на підставі висновків контролюючого органу, які не відповідають обставинам господарських операцій та нормам чинного законодавства.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що спірні податкові повідомлення-рішення є правомірними, оскільки порушення, що встановлені під час документальної планової перевірки позивача, є доведеними.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.06.2019 у справі №560/1062/19 адміністративний позов ТОВ "Ім. Черняховського" до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 10.01.2019 форми "Р" № в частині збільшення суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість в сумі 459573,00 грн. та застосування штрафних санкцій на суму 156171,00 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 10.01.2019 форми "ПН" № про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 68569,00 грн. та застосування штрафної санкції в сумі 34284,50 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 10.01.2019 форми "В4" № згідно з яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 111811,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Присуджено на користь ТОВ "Ім.Черняховського" судовий збір в розмірі 15192 (п`ятнадцять тисяч сто дев`яносто дві) грн. 01 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 скасовано зазначене рішення, в задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "ім. Черняховського" до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 02.12.2021 у справі №560/1062/19 рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.06.2019 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Хмельницького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.12.2021 прийнято до провадження судді Фелонюк Д.Л. адміністративну справу №560/1062/19 та вирішено її розглянути за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 18.01.2022. Замінено Головне управління ДФС у Хмельницькій області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Хмельницькій області.

До суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи, призначеного на 18.01.2022 у зв`язку з хворобою представника товариства з обмеженою відповідальністю імені Черняховського.

Підготовче засідання, призначене на 18.01.2022 не відбулося у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі. Підготовче засідання відкладено на 03.02.2022.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивач безпідставно відніс до складу податкового кредиту у листопаді 2016 року ПДВ в сумі 315425,00 грн з податкової накладної від 30.11.2016 №198 та в грудні 2016 року ПДВ в сумі 220410,00 грн з податкової накладної від 30.12.2016 №229 з постачання ТОВ "Україна 2001" мінерального добрива Тарногран, оскільки в цих податкових накладних не зазначено код з УКТ ЗЕД. При цьому, мінеральне добриво "Тарногран" є імпортного походження, а тому, відображення коду УКТ ЗЕД в податкових накладних є обов`язковим на усіх етапах постачання.

Вказує, що позивач не склав та не зареєстрував 31.05.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних окрему зведену податкову накладну на суму 68569 грн, що є податком на додану вартість з насіння цукрового буряка, яке використано на пересів цукрового буряку та яке не використано у господарській діяльності товариства з обмеженою відповідальністю імені Черняховського.

До суду надійшли письмові пояснення, в яких позивач зазначає, що доводи відповідача про завищення податкового кредиту по операції придбання мінерального добрива Тарногран у ТОВ "Україна 2001" спростовуються висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 02.12.2021 у справі №560/1062/19, з посиланням на постанову Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №819/1383/17, відповідно до яких саме на стадії реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється перевірка податкової накладної на предмет наявності обов`язкових реквізитів, встановлених вимогами пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Вказує на безпідставність твердження контролюючого органу, що насіння цукрового буряку вартістю 411416 грн, в тому числі ПДВ 68569 грн, як товар, не прийняло участь у господарській діяльності товариства з обмеженою відповідальністю імені Черняховського, оскільки відповідач не навів обґрунтування таких вартісних показників. Крім того, одним з видів господарської діяльності позивача є вирощування овочів та баштанних культур, коренеплодів та бульбоплодів (код КВЕД 01.13), що включає і вирощування цукрового буряку. Звертає увагу на те, що відповідач застосовує невірні кількісні характеристики цукрового буряка, посіви якого пересіяно внаслідок загибелі в частині кількості посівних одиниць та площі пересіву.

У підготовчому засіданні, призначеному на 03.02.2022, оголошено перерву до 18.02.2022.

До суду надійшли письмові пояснення позивача, аналогічні за змістом наведеним.

До суду надійшли додаткові пояснення, в яких відповідач наводить розрахунок до податкового повідомлення-рішення форми "Р" №, відповідно до якого збільшене грошове зобов`язання визначене за рахунок: 123904 грн - пов`язане з порушеннями в частині ліквідації основних засобів; 49551 грн - пов`язане з не реєстрацією розрахунку коригування; 8938 грн - пов`язане з реєстрацією розрахунку коригування раніше ніж податкової накладної; 615744 грн -пов`язане з завищенням податкового кредиту по податкових накладних, у яких не вказано код УКТЗЕД.

Також відповідач зазначає, що суд касаційної інстанції погодився з правомірністю нарахування податкових зобов`язань з ПДВ в зв`язку з ліквідацією основних засобів. Порушення, пов`язані з не реєстрацією розрахунку коригування та реєстрацією розрахунку коригування раніше ніж податкової накладної, при подачі позовної заяви не заперечувалися позивачем, що також відображено в рішенні суду першої інстанції.

Вказує, що наявність податкової накладної та факт реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних не є єдиною та достатньою підставою, яка надає право платнику податку на додану вартість на віднесення сум сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість до податкового кредиту. Це відповідає висновкам Верховного Суду, які містяться в постанові від 16.06.2020 у справі №400/987/19. Також в силу приписів нормативних актів, які регулюють порядок реєстрації податкових накладних, система моніторингу зупиняє не усі податкові накладні.

Звертає увагу на те, що зазначення в податковій накладній коду УКТЗЕД є обов`язковим для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України. При цьому, на момент направлення на реєстрацію податкової накладної направляється лише податкова накладна. Тому на цьому етапі неможливо зробити висновок про обов`язковість реквізиту коду УКТЗЕД.

Зазначає, що в податковому повідомленні-рішенні форми "В4" № сума від`ємного значення -111811 грн визначена за рахунок донарахування за наслідками перевірки податкових зобов`язань в частині порушень, пов`язаних з завищенням податкового кредиту по податкових накладних, у яких не вказано код УКТЗЕД та нарахування умовного продажу по використанню насіння буряку не в господарській діяльності, що в перерахунку від`ємного значення призвело до його завищення у сумі 111811 грн.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.03.2022.

До суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи, призначеного на 02.03.2022, оскільки на території України введено воєнний стан.

Судове засідання, призначене на 02.03.2022, не відбулося у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі. Судове засідання відкладено на 29.03.2022.

Судове засідання, призначене на 29.03.2022, не відбулося у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі. Судове засідання відкладено на 14.04.2022.

У судовому засіданні, призначеному на 14.04.2022, оголошено перерву до 25.04.2022.

У судовому засіданні, призначеному на 25.04.2022, оголошено перерву до 10.05.2022.

До суду надійшли додаткові пояснення, в яких відповідач зазначає, що у зв`язку з знищенням (загибеллю) врожаю, суб`єктом спеціального режиму оподаткування компенсації не отримано, то такий суб`єкт повинен здійснити операцію зі списання товарів/послуг, що були використані для вирощування таких посівів (насаджень) та при придбанні яких було сформовано податковий кредит. У податковому періоді, в якому відбувається таке списання товарів/послуг, використаних для вирощування знищених посівів (насаджень), здійснюється перерахунок податкового кредиту, шляхом нарахування податкових зобов`язань в рядку 1 розділу І "Податкові зобов`язання" податкової декларації з податку на додану вартість (скороченої), оскільки такі товари/послуги не можуть бути використані в оподатковуваних операціях.

До суду надійшли додаткові пояснення, в яких позивач зазначає, що в акті перевірки контролюючим органом вказано невірні реквізити документів, на підставі яких застосовано штрафні санкції. Тобто фактично підставою для застосування штрафних санкцій згідно з актом перевірки були документи, які не існують. Також розмір штрафних санкцій, які наведені в детальному розрахунку до податкового повідомлення-рішення форми "Р" від 10.01.2019 № значно перевищено у порівнянні з показниками, що містяться в ПК України.

Судове засідання, призначене на 10.05.2022, не відбулося у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі. Судове засідання відкладено на 18.05.2022.

До суду надійшли заперечення на додаткові пояснення позивача, в яких відповідач зазначає, що позивач самостійно зафіксував реквізити документів в додатку 1 "Розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1)" до декларації.

Вказує, що при винесені податкового повідомлення-рішення форми "Р" від 10.01.2019 № контролюючим органом правомірно визначено штрафні санкції, оскільки застосовано положення пункту 123.1 статті 123 ПК України в редакції 01.01.2019.

У судовому засіданні, призначеному на 18.05.2022, оголошено перерву до 01.06.2022.

До суду надійшли додаткові пояснення, в яких відповідач зазначає, що по господарським операціям постачання молока до ПП "Ізяславмолпродукт" та ВРХ ТОВ "Агропродукт" за липень-серпень 2015 року не приймалося податкове повідомлення-рішення, оскільки було враховано межі статті 102 ПК України.

У судовому засіданні, призначеному на 01.06.2022, оголошено перерву до 06.06.2022 у зв`язку з задоволенням клопотання представника позивача про надання часу для ознайомлення з наданими відповідачем документами.

До суду надійшли додаткові письмові пояснення, в яких відповідач навів уточнений розрахунок до податкового повідомлення-рішення форми "Р" №.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні щодо позову заперечує, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю імені Черняховського зареєстроване як юридична особа () згідно з свідоцтвом про державну реєстрацію від 27.03.2000 №0000220 в Ізяславській РДА Хмельницької області.

Позивач 15.01.2013 зареєстрований платником ПДВ відповідно до Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість №200100669.

На підставі направлень Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 25.10.2018 №4103 та №412 працівниками податкового органу було проведено документальну планову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю імені Черняховського з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2015 по 30.06.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2011 по 30.06.2018.

За результатами проведеної перевірки складений акт перевірки від 11.12.2018 №1690/22-01-14-03/30906275 в якому зафіксовано ряд порушень:

1) пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 189.9 статті 189, пункту 198.1, пункту 198.5 статті 198, пункту 200.1, пункту 200.2 статті 200, пункту 201.10 статті 201, підпункту 209.15.1 пункту 209.15 статті 209 ПК України (в редакції 2016 року), Наказу від 28.01.16 №21 "Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", Наказу від 22.09.14 №957, від 31.12.2015 №1307 "Порядок заповнення податкової накладної", внаслідок чого занижено ПДВ, що підлягав сплаті до бюджету всього на суму 371571,00 грн, в тому числі за грудень 2015 на 99123,00 грн, серпень 2017 на 272448,00 грн;

2) пункту 192.1 статті 192, пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пункту 200.1,пункту 200.2 статті 200, пункту 201.4 статті 201 ПК України (в редакції 2015), внаслідок чого занижено податок на додану вартість, що підлягав нарахуванню на спецрахунок всього на 52974,00 грн., в тому числі за жовтень 2015 на 13333,00 грн, за грудень 2015 на 39641,00 грн;

3) пункту 44.1 статті 44, пункту 192.1 статті 192, пункту 198.1 статті 198, пункту 200.1, пункту 200.2 статті 200, пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201, пункту 209.15.1 пункту 209.15 статті 209 ПК України (в редакції 2016 року), Наказу від 28.01.16 №21 "Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", внаслідок чого занижено ПДВ, що підлягав у 2016 сплаті сільгоспвиробниками до бюджету всього на суму 188555,00 грн, в тому числі за травень 2016 на 1430,00 грн, за грудень 2016 на 187125,00 грн;

4) пункту 44.1 статті 44, пункту 192.1 статті 192, пункту 198.1 статті 198, пункту 200.1, пункту 200.2 статті 200, пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201, підпункту 209.2.1 підпункту 209.2.3 пункту 209.2, підпункту 209.15.1 пункту 209.15 статті 209 ПК України (в реакції 2016), Наказу від 28.01.16 №21 "Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", п.3 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках та/або органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів" від 12.01.11 №11, внаслідок чого занижено ПДВ, що підлягав сплаті на спеціальний рахунок суб`єкта спец режиму всього на суму 38742,00 грн, в тому числі за травень 2016 на 5720,00 грн, за грудень 2016 на 33022,00 грн.

5) пункту 44.1 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 189.9 статті 189, пункту 192.1 статті 192, п. 198.1, пункту 198.5, статті 198, пункту 200.1, пункту 200.2, пункту 200.4 абз. "в" статті 200, пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 ПК України, внаслідок чого завищено від`ємне значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21). декларації з ПДВ за червень 2018 на суму 111811,00 грн;

6) пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, пункту 11 наказу Міністерства фінансів України від 31.12.2015, №1307, щодо не складення та не реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних окремої зведеної податкової накладної на суму ПДВ 68569,000 грн.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки від 11.12.2018 №1690/22-01-14-03/30906275, Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області було винесені податкові повідомлення-рішення від 10.01.2019:

- форми "Р" № згідно з яким було збільшено суму грошового зобов`язання по податку на додану вартість на суму 560126,00 грн та застосовано штрафні санкції на суму 238010,00 грн;

- форми "ПН" №, згідно з яким застосовано штрафні санкції на суму 34284,50 грн за відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку податкових накладних на суму ПДВ 68569,00 грн;

- форми "В4" № згідно з яким було зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 111811,00 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення оскаржені позивачем в адміністративному порядку, та рішенням ДПС України №1347216/99-99-11-04-01 від 22.03.2019 залишені без змін.

Позивач, вважаючи податкові повідомлення-рішення від 10.01.2019 №, від 10.01.2019 № та від 10.01.2019 № протиправними, звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, з урахуванням висновків Верховного Суду, наведеним у постанові від 02.12.2021 у справі №560/1062/19, суд зазначає та враховує наступне.

Щодо висновків відповідача про безпідставне віднесення позивачем до складу податкового кредиту за наслідками господарських операції з ТОВ "Україна 2001" сум ПДВ по придбанню мінеральних добрив (отримані від продавця податкові накладні не містять коду УКТЗЕД товару іноземного походження), суд зазначає наступне.

На підставі договору поставки №ЗАГ/05/П від 01.01.2016 в листопаді та в грудні 2016 року ТОВ "Україна 2001" поставило до товариства з обмеженою відповідальністю імені Черняховського мінеральні добрива, в тому числі добрива Тарногран, а саме, у листопаді 2016 року на суму 1892549,83 грн, у тому числі ПДВ 315424,97 грн (податкова накладна від 30.11.2016 №198, номенклатура постачання мінеральні добрива в асортименті, в тому числі мінеральне добриво Тарногран, в кількості 20 тон за ціною 7352,08 грн/т), та в грудні 2016 року на суму 1322462 грн, у тому числі ПДВ 220410,33 грн (податкова накладна від 30.12.2016 №229, номенклатура постачання мінеральні добрива в асортименті, в тому числі мінеральне добриво Тарногран, в кількості 109,5 тон за ціною 7352,07 грн/т). Ці податкові накладні прийняті контролюючим органом, що підтверджується квитанціями №1 від 09.12.2016 та №1 від 10.01.2017.

При цьому, відповідач під час податкової перевірки встановив, що в графі 3 Код товару згідно з УКТ ЗЕД у податкових накладних від 30.11.2016 №198 та від 30.12.2016 №229 по мінеральному добриву Тарногран не зазначено код з УКТ ЗЕД, що унеможливлює право позивача не податковий кредит на загальну суму 535835,30 грн за вказаними правовідносинами.

Надаючи оцінку позиції контролюючого органу, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Згідно з положеннями абзаців першого та другого пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з абзацом 9 пункту 201.10 статті 201 ПК України якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Податкова накладна, що містить помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, є підставою для віднесення покупцем сум податку до податкового кредиту (абзац 19 пункту 201.10 статті 201 ПК України).

Зі змісту наведених норм слідує, що УКТ ЗЕД належить до обов`язкових реквізитів податкової накладної лише у разі постачання підакцизних товарів або товарів, ввезених на митну територію України. В інших випадках, тобто, для товарів, вироблених на території України за умови, що вони не є підакцизними, вимога щодо проставлення коду УКТ ЗЕД як обов`язкового реквізиту податкової накладної відсутня.

Надаючи оцінку прийнятності податкової накладної, у якій відсутній код УКТ ЗЕД, як підстави для віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту, Верховний Суд у постановах від 04.09.2020 у справі №810/657/17, від 27.02.2020 у справі №825/785/16, від 25.02.2020 у справі №818/1643/16, від 09.04.2019 у справі №815/2640/15 та від 04.09.2018 у справі №3818/1172/17 вказував, що самого по собі неправильного зазначення коду УКТ ЗЕД або його відсутності недостатньо для висновку про безтоварність господарської операції. Формальні недоліки в оформленні податкової накладної не є безумовною підставою для позбавлення платника податків права на формування податкового кредиту, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися).

У постановах від 06.11.2018 у справі №826/20050/13-а та від 26.02.2019 у справі №822/1477/17 Верховний Суд зазначав, що вимога щодо обов`язкового зазначення коду УКТ ЗЕД до товарів, вироблених на території України, є безпідставною.

В постанові від 20.06.2018 у справі №819/1383/17 Верховний Суд дійшов висновку, що факт реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, відсутність квитанцій про їх неприйняття є свідченням наявності у платника податків підстав для формування сум податкового кредиту за такими податковими накладними. Відсутність у таких податкових накладних такого реквізиту, як код УКТ ЗЕД за обставин реєстрації таких податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних є наслідком неналежного виконання контролюючим органом при такій реєстрації своїх обов`язків, а тому подальше виключення сум податкового кредиту за такими податковими накладними, як і застосування до цього платника податків штрафних санкцій є неправомірним, так як за змістом вказаних норм обов`язок перевірки податкових накладних на відповідність пункту 201.10 статті 201 ПК України при їх реєстрації покладений на контролюючий орган.

Водночас на підставі податкових накладних від 30.11.2016 №198 та від 30.12.2016 №229 можливо правильно встановити покупця та продавця товару, дані щодо кількості та вартості товару, дату операції. Також вони були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, про що свідчать відповідні квитанції, які долучені до матеріалів справи.

Натомість контролюючий орган не повідомляв позивача про виявлення розбіжностей між реєстром отриманих податкових накладних покупця з даними його контрагента, а реальність здійснення господарських операцій за спірними податковими накладними відповідачем не оспорюється.

При цьому відповідно до положень абзацу 9 пункту 201.10 статті 201 ПК України саме на стадії реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється перевірка останніх на предмет наявності обов`язкових реквізитів, встановлених вимогами пункту 201.1 статті 201 ПК України.

Крім того, згідно з податковими накладними, наданими відповідачем, реалізований позивачу товар Тарногран, придбаний ТОВ "Україна 2001" в товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Агрозахід", а останнім - в товариства з обмеженою відповідальністю "Волпекс". При цьому, в податковій накладній, оформленій за результами господарської операції з придбання мінеральних добрив у товариства з обмеженою відповідальністю "Волпекс", був зазначений код УКТ ЗЕД. Виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи. Платник не несе відповідальності за дії всіх підприємств та організацій, що беруть участь у багатостадійному процесі сплати податків до бюджету. Податкові органи не вправі тлумачити поняття добросовісності платника як таке, що породжує у останнього додаткові обов`язки, не передбачені чинним законодавством. Отже, позивач не повинен зазнавати негативних наслідків від імовірних порушень, допущених його контрагентом та контрагентами останнього.

З огляду на вказане, висновки відповідача про завищення позивачем податкового кредиту по операції придбання мінерального добрива Тарногран у ТОВ "Україна 2001" є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Із відповідними висновками погодився Верховний Суд у постанові від 02.12.2021 у цій справі.

Проте, Верховним Судом не було залишено в силі рішення суду першої інстанції в цій частині без змін, оскільки в справі був відсутній розрахунок суми ПДВ яке безпідставно нараховано відповідачем по названій операції.

Водночас, у детальному розрахунку сум податкових зобов`язань та штрафних санкцій, який міститься у наданих відповідачем додаткових поясненнях, наведено, що завищення від`ємного значення на суму 535835 грн, визначені за результатами спірної операції, за результатами якої було сформовано податковий кредит за податковою накладною без зазначення коду УКТ ЗЕД за імпортованими добривами, включені до податкового повідомлення-рішення форми "В4" від 10.01.2019 №.

Отже, з урахуванням оцінки суду та висновків Верховного Суду, зроблених у постанові від 02.12.2021 у цій справі, податкове повідомлення-рішення форми "В4" від 10.01.2019 № в частині встановлення завищення від`ємного значення з ПДВ на суму 535835 грн є протиправним та належить скасуванню в цій частині.

Крім того, епізод із завищенням податкового кредиту внаслідок його формування за податковими накладними, в яких не зазначено код УКТ ЗЕД імпортованого товару, увійшов до складу податкового повідомлення-рішення форми "Р" від 10.01.2019 №, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання по податку на додану вартість на суму 560126,00 грн та застосовано штрафні санкції на суму 238010,00 грн.

За відповідним епізодом товариству з обмеженою відповідальністю імені Черняховського було визначено податкові зобов`язання на суму 459573 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 156170,75 грн. Відтак, податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 10.01.2019 № в зазначеній частині слід визнати протиправним та скасувати.

Щодо правомірності нарахування відповідачем податкових зобов`язань з ПДВ в зв`язку ліквідацією основних засобів за самостійним рішенням позивача, то у відповідній частині рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в апеляційному порядку не оскаржувалося. Не містилося відповідних доводів позивача і в касаційній скарзі.

Водночас, виходячи зі змісту резолютивної частини постанови Верховного Суду від 02.12.2021 у цій справі, рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного адміністративного суду були скасовані повністю. Тому суд повинен під час нового розгляду справи №560/1062/19 надати правову оцінку спірним сумам податкових зобов`язань також і у частині правомірності нарахування відповідачем податкових зобов`язань з ПДВ в зв`язку ліквідацією основних засобів за самостійним рішенням позивача.

У грудні 2015 року товариством з обмеженою відповідальністю імені Черняховського здійснено ліквідацію основних засобів первісною вартістю 1703889,18 грн за власним рішенням. До перевірки надано акт від 23.12.2015, затверджений та ухвалений директором підприємства Кондратюком О.В., в якому вказано про те, що списану техніку неможливо використовувати за цільовим призначенням.

Складенню зазначеного акта передувала доповідна записка від 20.11.2015, складена головним інженером позивача, в якій причиною непридатності техніки для використання визнано те, що її ремонт проводити недоцільно, "бо дуже дорого".

Наказом №23 від 02.12.2015 директора товариства з обмеженою відповідальністю імені Черняховського відповідну техніку було списано з аналогічних мотивів - непридатність до подальшого цільового використання з огляду на недоцільність занадто коштовного ремонту.

Зі змісту акта перевірки встановлено, що на дату ліквідації за власним рішенням 31.12.2015 основні засоби первісною вартістю 1703889,18 грн повністю не замортизовані. Залишкова вартість ліквідованих об`єктів основних засобів склала 495616,78 грн.

Пунктом 185.1 статті 185 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташовано на митній території України.

Відповідно до абзацу "д" підпункту 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 ПК України під терміном постачання товарів розуміють, в тому числі, ліквідацію платником податку за власним бажанням необоротних активів, які перебувають у такого платника.

Згідно з пунктом 189.9 статті 189 ПК України у разі якщо основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються за самостійним рішенням платника податку, така ліквідація для цілей оподаткування розглядається як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації.

Водночас, суд зауважує, що норма вказаного пункту не поширюється на випадки, коли основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються у зв`язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення основних виробничих або невиробничих засобів, що підтверджується відповідно до законодавства або коли платник податку подає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення основних виробничих або невиробничих засобів у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватися за первісним призначенням.

Відповідно до наведених законодавчих норм, при здійсненні операцій з ліквідації основних засобів за самостійним рішенням, платник зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання з ПДВ та визначити базу оподаткування виходячи з балансової вартості основних засобів на дату ліквідації.

При цьому, товариством з обмеженою відповідальністю імені Черняховського у порушення вимог пункту 189.9 статті 189 ПК України, не нараховані податкові зобов`язання з ПДВ в грудні 2015 в сумі 99123,00 грн на балансову вартість основних засобів, ліквідованих за самостійним рішенням платника податку. Факт не нарахування ПДВ також підтверджено представником позивача в судовому засіданні.

Крім того, пунктом 189.10 статті 189 ПК України визначено, що у в разі якщо внаслідок ліквідації необоротних активів отримуються комплектувальні вироби, складові частини, компоненти або інші відходи, які оприбутковуються на матеріальних рахунках з метою їх використання в господарській діяльності платника, на такі операції не нараховуються податкові зобов`язання.

Суд зазначає, що нормами підпункту 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 ПК України чітко визначено випадки та умови за яких не нараховуються податкові зобов`язання з ПДВ. Перелік обставин, за яких ліквідація основних фондів не вважається постачанням для цілей оподаткування ПДВ, не є вичерпним та охоплює різноманітні випадки ліквідації основних фондів. Проте обов`язковими ознаками відповідних обставин є те, що ліквідація основних фондів має відбуватися з причин, незалежних від платника податку, а також неможливість подальшого використання основних засобів за їх цільовим призначенням.

Причому існування відповідних обставин, виходячи з вимог пункту 44.1 статті 44 ПК України, потребує підтвердження належним чином складеними первинними документами.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Наведені положення свідчать на користь висновку про те, що податкові наслідки є правомірними лише у випадку фактичної наявності господарської операції (в тому числі ліквідації основних фондів) та її підтвердження належними первинними документами, що відповідають критерію повноти та достовірності представлення інформації про юридичний факт і дозволяють встановити дійсний рух активів у процесі виконання господарської операції та інші обставини, з якими податковий закон пов`язує виникнення відповідних правових наслідків.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, визначено, що первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

Отже, основними ознаками первинного документа, як підстави для відображення господарської операції в бухгалтерському та податковому обліку, є його зміст (відомості про господарську операцію) та час складання (під час здійснення господарської операції або безпосередньо після її завершення).

В той же час, як встановив суд, позивач не надав до контролюючого органу або суду жодного належного первинного документу про знищення, розібрання або перетворення основних виробничих або невиробничих засобів у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватись за первісним призначенням.

Долучені позивачем до матеріалів справи доповідна записка, наказ №23 від 02.12.2015 та акт списання техніки не можуть вважатися належним чином складеними первинними документами, що засвідчують існування обставин, які вказують на можливість ліквідації основних фондів позивача без нарахування податкових зобов`язань з ПДВ.

Дійсно, руйнування техніки внаслідок її інтенсивної експлуатації може бути обставиною, що виключає подальше використання такої техніки за її цільовим призначенням і при цьому не залежить від платника податку. На існування відповідних обставин може вказувати також і той факт, що зношена техніка потребує коштовного ремонту, вартість якого не є співмірною з економічним ефектом, отриманим від можливої подальшої експлуатації відповідної техніки.

Разом з тим, конкретні ознаки фізичного зносу чи наявність ушкоджень, а також принаймі орієнтовна вартість відновлювального ремонту потребують відображення в первинних документах як обставини, що вказують на необхідність ліквідації основних засобів через неможливість їх подальшого використання за цільовим призначенням з незалежних від платника податку причин. При цьому простої констатації необхідності коштовного ремонту (як зазначено у документах, наданих позивачем на підтвердження відсутності оподатковуваного умовного постачання) без деталізації щодо його конкретних параметрів у розрізі кожної одиниці основних засобів, що ліквідуються, недостатньо.

Такі вимоги щодо первинних документів, які мають підтверджувати обставини ліквідації основних засобів внаслідок їх непридатності до подальшого цільового використання з причин, що не залежать від платника податків, випливають із загальних вимог, що пред`являються законодавством до первинних документів - такі документи мають чітко визначати економічні та фізичні параметри кожної господарської операції з метою вичерпного встановлення її економічних наслідків.

Отже, суд погоджується з доводами відповідача про недотримання позивачем вимог пункту 189.9 статті 189 ПК України, що стало наслідком заниження податкових зобов`язань з ПДВ в грудні 2015 на суму 99123 грн, та нарахування штрафних санкцій в сумі 24780,75 грн.

За змістом детального розрахунку сум податкових зобов`язань та штрафних санкцій, який міститься у наданих відповідачем додаткових поясненнях, суми податкових зобов`язань в розмірі 123903,75 грн (з урахуванням штрафних санкцій) щодо порушення в частині ліквідації основних засобів увійшли до податкового повідомлення рішення форми "Р" від 10.01.2019 №.

Отже, зазначене податкове повідомлення-рішення в цій частині є правомірним, а позовні вимоги - такими, що не належать задоволенню.

Щодо висновків відповідача про не нарахування позивачем ПДВ на вартість посівного матеріалу, за рахунок якого під час його придбання був сформований податковий кредит, що не був використаний в межах господарської діяльності, суд виходить з такого.

В квітні 2018 року відповідно до видаткової накладної №986 від 06.04.2018 та податкової накладної від 06.04.2018 №78 позивач придбав у ТОВ "Україна 2001" насіння цукрового буряку в кількості 708 посівних одиниць всього на суму 2008926,09 грн, у тому числі ПДВ 334821,01 грн.

За вказаною податковою накладною позивачем сформовано податковий кредит у квітні 2018 року.

При цьому, на думку відповідача, позивачем не спростовано жодним доказом, що з 708 посівних одиниць, 343 посівних одиниць насіння цукрового буряку, вартість придбання якого склала 342847 грн без ПДВ (сформований податковий кредит в сумі 68569 грн) використано на пересів цукрового буряку у зв`язку із знищенням посівів. Тобто контролюючий орган доводить, що позивач, використавши товар не за призначенням, мав його оподаткувати шляхом реєстрації зведеної податкової накладної, а також нарахувати на його ціну ПДВ, що не було зроблено.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом "г" пункту 198.5 статті 198 ПК України встановлено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Зі змісту наведених норм слідує, що основним критерієм для віднесення діяльності до господарської у розумінні підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України є зв`язок з виробництвом, спрямованим на отримання доходу.

При цьому отримання доходу не може вважатись основним критерієм для віднесення понесених платником податків витрат до витрат, що вважаються здійсненими в межах господарської діяльності. Підприємницька діяльність, зокрема у сільськогосподарській сфері, пов`язана з певними ризиками, в тому числі, втрати посівів з об`єктивних причин, що не залежать від волі платника податків (зокрема, вплив шкідників). Відтак, витрати, понесені підприємством у зв`язку з організацією таких посівів, слід вважати частиною господарської діяльності.

Водночас, врахування в даних податкового обліку відповідних операцій залежить від того, чи дійсно загибель урожаю спричинена обставинами, що не залежали від волі платника податків, чи зафіксовано такі обставини відповідно до вимог чинного законодавства, чи усі з понесених витрат прямо пов`язані саме з здійсненням засіву відповідної культури, що загинула. Належність відповідних обставин до предмету доказування у зазначеній категорії спорів підтверджено висновками Верховного Суду, зробленими у постанові від 09.12.2020 у справі №460/212/19.

Як встановив суд, позивач включив до податкового кредиту з податку на додану вартість суму витрат по придбаному насінню цукрового буряку, яке було використано ним для пересіву площ цієї культури, які загинули внаслідок впливу шкідників.

Так, згідно з актом від 15.05.2018 комісією з представників позивача було встановлено, що сходи буряка на полях загальною площею 109 га знищені сірим буряковим довгоносиком.

Отже, відповідні обставини не є такими, що залежали від волі платника податків, та, відповідно, не свідчать про те, що придбання насіння, використаного для пересівів цукрового буряку, не пов`язане з господарською діяльністю позивача.

Придбаний посівний матеріал був необхідний для пересіву знешкодженого паразитами, що підтверджується копіями доповідної записки від 15.05.2018 та акту від 15.05.2018.

Також суд враховує, що 343 посівних одиниці це загальна кількість посівних одиниць, які було засіяно в квітні 2018 року на полі №8 цукрового буряку "Веда" та цукрового буряку "Бернаш", на полі №7 цукрового буряку "Роналд", на полі №6 цукрового буряку "Золеа" та цукрового буряку "Веда". Пересів цукрових буряків було здійснено лише на частині цих полів, а саме: на полі №8 із загальної площі 64 га було пересіяно 16 га, на полі №7 із загальної площі 113 га було пересіяно 63 га, на полі №6 із загальної площі 74 га було пересіяно 28 га. Проте, здійснюючи розрахунки про збільшення сум основного платежу по ПДВ та нарахуванню штрафних санкцій, контролюючий орган взяв за базу розрахунків загальну кількість посівних одиниць - 343, що, відповідно, свідчить про помилковість здійснених розрахунків.

Завищення від`ємного значення в розмірі 68569 грн за розглядуваним епізодом увійшло до податкового повідомлення-рішення форми "В4" від 10.01.2019 №, що випливає з наданого відповідачем детального розрахунку сум податкових зобов`язань та штрафних санкцій, який міститься у наданих відповідачем додаткових поясненнях.

Зважаючи на викладене, податкове повідомлення-рішення форми "В4" від 10.01.2019 № є протиправним у частині висновків про завищення позивачем суми від`ємного значення з ПДВ на 68569 грн, та його слід скасувати в цій частині.

Враховуючи, що в іншій частині (за епізодом стосовно відсутності в податкових накладних коду УКТ ЗЕД імпортованого товару) податкове повідомлення-рішення форми "В4" від 10.01.2019 № також є протиправним, останнє необхідно визнати протиправним та скасувати в цілому.

Щодо податкового повідомлення-рішення форми "ПН" від 10.01.2019 №, яким встановлено відсутність реєстрації податкових накладних податку на додану вартість на суму 68569,00 грн та застосовано штрафні санкції на суму 34284,50 грн, за відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку податкових накладних на суму ПДВ 68569,00 грн, то це рішення було винесено контролюючим органом з огляду на те, що позивач не склав і своєчасно не зареєстрував податкову накладну на суму ПДВ, яку він мав нарахувати згідно з пунктом 198.5 статті 198 ПК України внаслідок умовного постачання насіння буряку, використаного для пересіву.

Враховуючи, що у позивача були відсутні підстави для визначення податкових зобов`язань за відповідним епізодом, то і складати та реєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних товариство з обмеженою відповідальністю імені Черняховського не повинно. За таких обставин, штраф за відсутність реєстрації податкової накладної було застосовано до позивача протиправно. Отже, податкове повідомлення-рішення форми "ПН" від 10.01.2019 "ПН" № є протиправним і його слід скасувати.

Як встановив суд, податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 10.01.2019 № включає також епізоди, пов`язані з не реєстрацією розрахунків коригування на суму 49551 грн та з реєстрацією розрахунку коригування раніше, ніж податкової накладної на суму 8938 грн.

Суд вважає правомірними доводи відповідача про не реєстрацію товариством з обмеженою відповідальністю імені Черняховського розрахунків коригування, зазначених в додатку 1 до декларації за грудень 2015 року на суму 39641 грн, що призвело до заниження податкових зобов`язань з ПДВ та, відповідно, донарахування штрафної санкції в сумі 49551,00 грн (39641 грн - розмір штрафних санкцій по статті 123.2 ПК України та 9910,25 грн - розмір штрафних санкцій по статті 123.1 ПК України), з огляду на наступне.

В декларації за грудень 2015 року позивач відобразив збільшення податкових зобов`язань всього на суму 246218,00 грн, у тому числі зменшення на 39641,00 грн. Згідно з додатком 1 "Розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1)" до зазначеної декларації проведено коригування податкових зобов`язань в сторону зменшення згідно з розрахунками коригування №102/2 від 31.12.2015 на суму 39307,50 грн, складеному до податкової накладної №8/2 від 31.12.2015, та №93/2 від 31.12.2015 на суму 333,33 грн, складеному до податкової накладної №9/2 від 31.12.2015 по операціям із кінцевим споживачем.

Відповідно до пункту 192.1 статті 192 ПК України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з підпунктом 192.1.1 пункту 192.1 статті 192 ПК України якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок;

б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв`язку з отриманням таких товарів/послуг.

Постачальник має право зменшити суму податкових зобов`язань лише після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.

Зі змісту наведених норм слідує, що зменшення суми податкових зобов`язань продавцем можливе виключно за умови реєстрації такого розрахунку коригування покупцем в Єдиному реєстрі податкових накладних або постачальником у разі складення розрахунку коригування на операції із неплатниками ПДВ.

Приписами пункту 44.1 статті 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Як встановив суд, та підтверджено представником позивача в судовому засіданні, товариство з обмеженою відповідальністю імені Черняховського не зареєструвало розрахунок коригування, зазначений в додатку 1 до декларації за грудень 2015 року на суму 39641 грн, що призвело до заниження податкових зобов`язань з ПДВ в грудні 2015 року в сумі 39641 грн.

Доводи позивача про помилкове зазначення відповідачем реквізитів (номерів) розрахунків коригування в акті перевірки, суд оцінює критично, оскільки позивач самостійно вказав відповідні реквізити в додатку 1 "Розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1)".

Відповідно до пункту 123.1 статті 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно з пунктом 123.2 статті 123 ПК України використання платником податків (посадовими особами платника податків) сум, що не сплачені до бюджету внаслідок отримання (застосування) податкової пільги, не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із законом з питань відповідного податку, збору, платежу додатково до штрафів, передбачених пунктом 123.1 цієї статті, - тягне за собою стягнення до бюджету суми податків, зборів, платежів, що підлягали нарахуванню без застосування податкової пільги. Сплата штрафу не звільняє таких осіб від відповідальності за умисне ухилення від оподаткування.

Відповідно до пункту 209.2 статті 209 ПК України згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Позивач помилково посилається на необхідність застосування приписів пункту 123.1 статті 123 ПК України в редакції Закону України №466-IX від 16.01.2020 "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", яким визначено нижчі розміри штрафу, оскільки вказаний закон набрав чинності 23.05.2020, та, відповідно, не може бути застосований до спірних правовідносин.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 10.01.2019 № в частині нарахування позивачу штрафної санкції в сумі 49551 грн є правомірним.

Стосовно посилання відповідача на реєстрацією позивачем розрахунку коригування раніше, ніж податкової накладної, суд зазначає наступне.

Позивач склав та зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування №5/2 від 31.05.2016 на суму ПДВ 7150 грн до податкової накладної №27/2 від 06.06.2016 по операції з реалізації "молодняка ВРХ". Тобто дата складання зазначеного розрахунку коригування передує даті складання податкової накладної, до якої складено розрахунок коригування.

Згідно з підпунктом 209.2.1 пункту 209.2 статті 209 ПК України (в редакції 2016 року) сільськогосподарські підприємства для забезпечення перерахування, зазначеного у підпункті "в" пункту 209.2 цієї статті, зараховують кошти на власні рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкриті для перерахування коштів до державного бюджету та на спеціальні рахунки, відкриті в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для здійснення операцій із продукцією тваринництва.

Відповідно до пункту 209.2 статті 209 ПК України (в редакції 2016 року) позитивна різниця між сумою податкових зобов`язань звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту звітного (податкового) періоду, визначена за операціями з продукцією тваринництва підлягає перерахуванню: до державного бюджету - у розмірі 20 відсотків; на спеціальні рахунки, відкриті сільськогосподарським підприємствам - суб`єктам спеціального режиму оподаткування в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, - у розмірі 80 відсотків.

Доводи позивача про те, що зазначене відбулося внаслідок помилки бухгалтера, а розрахунок коригування №5/2 від 31.05.2016 на суму 7150 грн було складено до податкової накладної №28/2 від 31.05.2016, суд оцінює критично з врахуванням самостійного зазначення позивачем відповідних реквізитів (податкової накладної від 06.06.2016 №27/2) в розрахунку коригування від 31.05.2016 №5/2. Доказів вжиття заходів щодо виправлення наявної, на думку позивача, помилки не надано.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 10.01.2019 № в частині нарахування позивачу штрафної санкції в сумі 8938 грн є правомірним.

Щодо доводів позивача щодо порушення відповідачем строків давності, встановлених статтею 102 ПК України, зокрема, донарахування грошових зобов`язань по господарським операціям постачання молока до ПП "Ізяславмолпродукт" та ВРХ ТОВ "Агропродукт" за липень-серпень 2015 р., то з детального розрахунку сум податкових зобов`язань та штрафних санкцій, який міститься у наданих відповідачем додаткових поясненнях, вбачається, що відповідні суми не увійшли до жодного із оскаржуваних у цій справі податкових повідомлень-рішень. Відтак, зазначене питання не належить до предмету спору у цій справі, а тому судом не оцінюється.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 12456,13 грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов товариства з обмеженою відповідальністю імені Черняховського задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 10.01.2019 форми "ПН" № та від 10.01.2019 форми "В4" №.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 10.01.2019 форми "Р" № в частині податкового зобов`язання на суму 459573 (чотириста п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят три) грн та штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на суму 156170 (сто п`ятдесят шість тисяч сто сімдесят) грн 75 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю імені Черняховського 12456 (дванадцять тисяч чотириста п`ятдесят шість) грн 13 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 14 червня 2022 року

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю імені Черняховського (вул. Героїв Небесної Сотні буд. 68, с. Нове Село, Шепетівський район, Хмельницька область, 30374 , код ЄДРПОУ - 30906275)
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука 17, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк