Справа № 340/10903/21
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2022-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/10903/21

провадження № 2-ап/340/24/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідач: Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (25006, м. Кропивницький, вул. Преображенська, 2, )

про зобов`язання зняти арешт з майна, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зобов`язання зняти арешт з майна.

Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що вона є спадкоємицею ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . При оформленні нею спадщини на майно померлого з`ясувалося, що на все нерухоме майно ОСОБА_2 накладено арешт за постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції від 08.12.2011 року. Позивачка вказує, що ні відносно неї, ні відносно ОСОБА_2 незавершених виконавчих проваджень не існує. У жовтні 2021 року позивачка звернулася до управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з вимогою про зняття арешту з майна, але листом від 09.11.2021 року їй було повідомлено про відсутність правових підстав для зняття такого арешту. Посилаючись на те, що наявність арешту, накладеного на спадкодавця ОСОБА_2 , порушує її законні права та інтереси як спадкоємиці, позивачка просить суд зобов`язати відповідача зняти: "Арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 11939757; підстава обтяження: постанова В-13. 08.12.2011. Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ) (Будулатій А.М.); Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно; Власник: ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 . код: АДРЕСА_2 . Обтяжувач: Ленінський відділ державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції. Код:34977816. 25022, Кіровоградська область, місто Кіровоград, вул. Преображенська, 47. Заявник: Ленінський відділ державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції. Код: 34977816, 25022, Кіровоградська область, місто Кіровоград, вул. Преображенська, 47)".

Ухвалою судді від 24.12.2021 року на підставі пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за цим позовом.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.04.2022 року вказану ухвалу суду скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до Кіровоградського окружного адміністративного суду.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.06.2022 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10.06.2022 року.

Від відповідача відзив на позовну заяву до суду не надходив.

У судове засідання 10.06.2022 року сторони не прибули, їхня неявка відповідно до частини 3 статті 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У серпні 2021 року позивачка звернулася до державного нотаріуса Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, а саме на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1575/01-16 від 25.08.2021 року державний нотаріус відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з наявністю в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження (арешт) всього невизначеного майна, власником якого є ОСОБА_2 . (а.с. 8 - 9)

У жовтні 2021 року позивачка звернулася до управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з вимогою про зняття арешту з майна ОСОБА_2 , накладеного постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції від 08.12.2011 року.

Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) листом від 09.11.2021 року повідомило про відсутність підстав для винесення постанови про зняття арешту з майна ОСОБА_2 .

Тож позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що наявність обтяження (арешту) нерухомого майна є перешкодою для оформлення спадкових прав на нього.

Вирішуючи спір та з`ясовуючи обставини виникнення обтяження, накладеного на нерухоме майно у 2011 році, суд виходив з того, що на той час діяло Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 10.06.1999 року за №364/3657.

Відповідно до пункту 2.1.2 цього Положення підставою для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є, зокрема заява про реєстрацію (вилучення) обтяження об`єкта нерухомого майна, що подається органами державної виконавчої служби - у зв`язку з накладенням ними арешту на об`єкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначалися Законом України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 року (надалі - Закон № 606-XIV).

Відповідно до частини 2 статті 25 Закону №606-XIV за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

За змістом частин 1, 2, 3 статті 57 Закону №606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем зокрема шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

За даними Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, який є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, запис про обтяження (арешт) нерухомого майна, належного ОСОБА_2 , накладений на підставі постанови Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції від 08.12.2011 року та зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 08.12.2011 року за №11939757 реєстратором: Кіровоградська філія ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України. (а.с. 10 - 17)

Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повідомило позивачку, що за інформацією Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на виконанні в органах державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження ВП №18743128 з виконання виконавчого напису нотаріуса №2189 від 16.03.2010 року про звернення стягнення на майно ОСОБА_2 , яке завершене 20.01.2012 року на підставі пункту 4 частини 1 статті 47 Закону №606-XIV, а також виконавче провадження ВП №39728410 з виконання виконавчого листа №1111/5171/12, виданого 15.04.2013 року Ленінським районним судом м. Кіровограда, про стягнення з ОСОБА_2 судового збору в розмірі 7,40 грн. на користь держави, яке завершене 08.05.2014 року на підставі пункту 10 частини 1 статті 49 Закону №606-XIV. Вказані виконавчі провадження були знищені у зв`язку з закінченням терміну зберігання. (а.с. 25 - 26)

Встановити в якому з виконавчих проваджень накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 наразі неможливо.

З 05.10.2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року (надалі Закон №1404-VIII), а Закон №606-XIV втратив чинність.

Частинами 1, 2 статті 56 Закону №1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Порядок зняття арешту з майна, накладеного у виконавчому провадженні, унормований статтею 59 Закону №1404-VIII.

Відповідно до частин 1, 2 цієї статті особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Частиною 3 статті 59 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно з частинами 4, 5 статті 59 Закону №1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З наведеної норми вбачається, що зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу державної виконавчої служби лише у разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках виключно на підставі рішення суду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 74 Закону №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною 1 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.01.2020 року у справі №340/25/19, якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби при накладенні арешту на певне майно, то такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності або іншого речового права, то ці спори мають розглядатися в порядку цивільного/господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин.

Підставою цього позову позивачка визначила наявність арешту, накладеного на нерухоме майно, належне її чоловіку ОСОБА_2 , що перешкоджає позивачці в оформленні спадкових прав на нерухоме майно. За таких умов позов спрямовано на захист цивільних прав позивачки, пов`язаний з оформленням права власності на спадкове майно та фактично є різновидом негаторного позову, який слід розглядати за правилами цивільного судочинства у позовному провадженні.

У ході розгляду справи не установлено порушень прав або законних інтересів позивачки з боку Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Жодних рішень, дій чи бездіяльності цього органу державної виконавчої служби позивачка не оскаржує. Будь-яких публічно-правових відносин з цим суб`єктом владних повноважень у позивачки не виникло.

Відтак, суд вважає, що позивачка не потребує правового захисту від порушень з боку відповідача у сфері публічно-правових відносин, а у задоволенні її адміністративного позову слід відмовити, оскільки вона неправильно обрала спосіб захисту свого порушеного цивільного права.

З огляду на те, що позивачці відмовлено у задоволенні позову, підстави для стягнення на її користь понесених нею судових витрат на сплату судового збору відсутні.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш