Справа № 420/5495/22
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2022-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5495/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 07 квітня 2022 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м.Одеса, вул. Семінарська, 5), в якій позивач просить зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області скасувати окремі положення в частині загальної суми заборгованості за єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платника ОСОБА_1 , шляхом її зменшення до суми у розмірі 9720,58 грн. та внесення відповідних змін про це до інформаційної системи органу доходів і зборів щодо платника, в тому числі інтегрованої картки платника податків, облікової картки платника єдиного соціального внеску та інших відповідних розділів системи обліку.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 18.02.2021 року ГУ ДПС в Одеській області було складено та надіслано на адресу позивача вимогу про сплату боргу № Ф-34606-51 стосовно несплати єдиного соціального внеску ФОП ОСОБА_1 у період з 01.01.2017 року по 31.01.2021 року.

Позивач зазначає, що ГУ ДПС в Одеській області не було враховано той факт, що за період нарахування суми несплаченого ЄСВ позивач працював, суми єдиного соціального внеску нараховувались роботодавцем, про що свідчить інформація надана на запит адвоката від ГУ ПФУ в Одеській області, а отже не можуть бути подвійно стягнуті з позивача.

Відповідно до інформації отриманої від ГУ ПФУ в Одеській області на запит адвоката, позивач перебував у трудових відносинах в період:

з 01.01.2017 року по 31.03.2017 року з ТОВ «Сайнеко»;

з 01.06.2017 року по 31.05.2019 року з ПП «Даск-центр»;

з 14.08.2020 року по 30.11.2020 року з ФОП ОСОБА_2 .

Отже, майже за весь період з 01.01.2017 року по 31.12.2020 року роботодавцями позивача було сплачено 28846,47 грн. Однак, відповідно до вимоги податкового органу про сплату боргу нараховано 38567,05 грн.

Також позивач звертає увагу суду, що наразі статус ФОП зупинено, за весь час відкритого ФОП ОСОБА_1 так і не здійснював підприємницьку діяльність та не отримував доходи.

Однак, за період з квітня 2017 по травень 2017 року, з червня 2019 по серпень 2020 року та грудень 2020 року страхові внески позивачем не сплачувались, а тому, сума боргу має бути зменшена до суми 9720,58 грн., яка не була сплачена позивачем.

У позовній заяві представник позивача зазначив, що про факт існування податкових вимог про сплату боргу позивачу стало відомо, коли Першим Малиновським відділом державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 10.11.2021 року було відкрито виконавче провадження та арештовані рахунки позивача з підстав існування податкового боргу. Тобто про існування податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) позивач дізнався 10.11.2021 року, після чого відразу почав пошук юриста.

Тому, судом встановлено, що позивач звернувся до суду у строк встановлений ч.1, 2 ст. 122 КАС України, тобто у шестимісячний строк з дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Ухвалою суду від 13 квітня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

До суду 27 квітня 2022 року (вхід. № 15111/22) від Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, зазначивши, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційних систем органу доходів і зборів на суму боргу, та у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Також відповідач зазначив, що відповідно до внесених змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» з 01.01.2017 року на фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, у разі відсутності у них доходів у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду покладено обов`язок самостійно визначати базу для нарахування ЄСВ.

Так, відповідно до інформації в ІКП ОСОБА_1 за технологічним кодом 71040000 виникла недоїмка зі сплати єдиного внеску за 2014, 2017-2020 роки, а саме:

За 2014 рік заборгованість складала 762,7 грн. (залишок несплаченої пені 5,91 грн.);

За 4 квартали 2017 року нарахована по строку 09.02.2018 року у сумі 8448 грн.;

За 2018 рік:

за 1 квартал нараховано по строку 19.04.2018 року у сумі 2457,18 грн.;

за 2 квартал нараховано по строку 19.07.2018 року у сумі 2457,18 грн.;

за 3 квартал нараховано по строку 19.10.2018 року у сумі 2457,18 грн.;

за 4 квартал нараховано по строку 21.01.2019 року у сумі 2457,18 грн.;

за 2019 рік:

за 1 квартал нараховано по строку 19.04.2019 року у сумі 2754,18 грн.;

за 2 квартал нараховано по строку 19.07.2019 року у сумі 2754,18 грн.;

за 3 квартал нараховано по строку 21.10.2019 року у сумі 2754,18 грн.;

за 4 квартал нараховано по строку 20.01.2020 року у сумі 2754,18 грн.;

за 2020 рік:

за 1 квартал нараховано по строку 21.04.2020 року у сумі 2078,12 грн.;

за 2 квартал нараховано по строку 20.07.2020 року у сумі 1039,06 грн.;

за 3 квартал нараховано по строку 19.10.2020 року у сумі 3178,12 грн.;

за 4 квартал нараховано по строку 19.01.2021 року у сумі 2200,00 грн.;

Також, Головне управління ДПС в Одеській області зазначає, що станом на 31.01.2021 року ФОП ОСОБА_1 не сплачено заборгованість з єдиного внеску у сумі 38567,05 грн., а саме: недоїмка складає 38506,13 грн., штраф у розмірі 43,93 грн. та пеня у розмірі 16,99 грн.

На підставі вказаних даних, контролюючим органом сформовано вимогу по сплату боргу від 18.02.2021 року № Ф-34606-51 зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 38567,05 грн., відповідно до вимог чинного законодавства, яка була направлено позивачу та отримана 14.05.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з підписом особи та спростовує твердження позивача відносно отримання інформації про борг лише 10.11.2021 року.

Також, відповідач зазначає, що Головне управління ДПС в Одеській області відповідно до вимог законодавства, звернулось із заявою до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про відкриття виконавчого провадження по виконавчому документу від 18.02.2021 року № Ф-34606-51 на суму 8465,30 грн, тобто на суму зростання боргу.

До відзиву на позовну заяву представником відповідача додано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

На обґрунтування клопотання представник відповідача зазначив, що вимога по сплату боргу від 18.02.2021 року № Ф-34606-51 зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 38567,05 грн., відповідно до вимог чинного законодавства, була направлена позивачу та отримана 14.05.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з підписом особи, та спростовує твердження позивача відносно отримання інформації про борг лише 10.11.2021 року.

Відповідачем надано доказ направлення відзиву на позовну заяву на електронну пошту представника позивача.

Відповідь на відзив та пояснення з приводу заявленого клопотання до суду від позивача не надходили.

Розглянувши клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, суд доходить такого висновку.

Відповідно ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як стало відомо, контролюючим органом сформовано вимогу по сплату боргу від 18.02.2021 року № Ф-34606-51 зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 38567,05 грн., яка відповідно до вимог чинного законодавства, була направлена позивачу та отримана 14.05.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з підписом особи.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача, що позивач повинен був дізнатися про нарахування боргу зі сплати єдиного внеску з отримання вимоги від 18.02.2021 року № Ф-34606-51, 14 травня 2021 року.

Порядок нарахування, узгодження розрахунку та стягнення боргу з єдиного внеску врегульовано ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного загальнообов`язкове соціальне страхування» № 2464-VI (надалі Закон № 2464-VI).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону № 2464-VI, рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена за результатами документальної перевірки, надсилається (вручається) платнику в порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо згоди з податковим органом не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного податкового органу або оскаржити вимогу до податкового органу вищого рівня чи в судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня отримання вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня отримання узгодженої вимоги, податковий орган надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби узгоджену вимогу про сплату недоїмки в електронній формі. (ч. 4 ст. 25 Закону).

Аналіз статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного загальнообов`язкове соціальне страхування» № 2464-VI доводить, що правові наслідки для платника єдиного внеску виникають з формування контролюючим органом вимоги про сплату боргу, а підставою для внесення змін до облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів може бути результати порушеної платником єдиного внеску процедури узгодження розрахунку з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, враховуючи вищевикладені норми Закону № 2464-VI, суд доходить висновку, що строк на звернення до суду з даним позовом у позивача виник з дати отримання вимоги про сплату боргу, тобто з 14 травня 2021 року.

Відповідно до позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеної у постанові від 30.09.2021 року по справі № 320/3307/21, питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Суд вважає, що відповідачем доведено, що позивач повинен був знати раніше зазначеної у позові дати про прийняту контролюючим органом вимогу.

Відповідно до ч. 4 ст. 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З урахуванням вищезазначених встановлених судом обставин, за відсутністю від позивача інших заяв та клопотань, суд доходить висновку, що за конкретними обставинами у цій справі наявні підстави для задоволення клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 240 КАС України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 240,256,295,297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. ст.293,295 КАС України, з урахуванням пп. 15.5. п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко