Справа № 607/15012/21
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2022-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2022 рокуЛьвівСправа № 607/15012/21 пров. № СК-А/857/18352/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 серпня 2021 року про повернення позовної заяви, прийняту суддею Братасюком В.М. у місті Тернополі у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Тернопільській області капітана поліції Цісельського Ігоря Федоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції в Тернопільській області капітана поліції Цісельського Ігоря Федоровича (надалі - відповідач) про накладання адміністративного стягнення серії ЕАМ №3278377 від 13.10.2020 року.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 серпня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву, суддя суду першої інстанції виходив з того, що про факт існування оскаржуваного документа (постанови про накладання адміністративного стягнення серії ЕАМ №3278377 від 13.10.2020 року), позивачу було відомо набагато раніше, зокрема, як вбачається зі змісту доданої до позову копії оскаржуваної постанови, власний примірник позивач отримав того ж дня 13.10.2020 року, що стверджується підписом особи, притягнутої до адміністративної відповідальності.

Таким чином, ще 13.10.2020 року позивачу достеменно було відомо про зміст спірної постанови, а отже початком перебігу строку звернення з позовом до суду є 13.10.2020 року.

При цьому викладені в позові доводи позивача про те, що підпис йому не належить, на стадії відкриття провадження суд поставив під сумнів, оскільки жодних належних, допустимих та достатніх доказів, за стандартом доказування ЄСПЛ «поза розумним сумнівом», на спростування несправжності підпису позивача на оспорюваній постанові, останнім не надано; окрім цього судом не встановлено навіть наявності звернення позивача до правоохоронних органів, в порядку ст. 214 КПК України, з заявою про вчинення працівниками патрульної поліції кримінального правопорушення вчинення підроблення підпису особи, котра притягується до адміністративної відповідальності.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із порушенням процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що судом першої інстанції не приймалось рішення про залишення позову без руху з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду та визнання судом неповажними причин пропуску такого строку, що зазначені у позовній заяві.

Крім того, вважає, що наведені у позовній заяві причини пропуску строку на звернення до суду є поважними, а тому суд, дотримуючи вимог чинного законодавства повинен був поновити строк на звернення до суду і відкрити провадження.

06.08.2021 року після звернення представника позивача до державного виконавця, було отримано копії оскаржуваної постанови, тобто днем, коли позивач дізнався про існування такої є саме 06.08.2021 року.

Проте на стадії подання позовної заяви позивач не має ще процесуальних прав аби змогти підтвердити свої доводи щодо невиконання ним даного підпису шляхом подання доказів.

Таким чином, вважає, що повернення позовної заяви і ствердження судом доведеності дати отримання позивачем спірної постанови є поспішним рішенням, зважаючи на те, що на стадії відкриття провадження у справі неможливо підтвердити, чи спростувати вказані доводи та достеменно встановити, чи дійсно підпис про отримання спірної постанови, котрий наявний у її тексті належить йому.

Просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи, що апеляційну скаргу подано на ухвалу суду про повернення позовної заяви, в силу приписів ч.2 ст.312 КАС України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 320 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

З обставин справи вбачається, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини, які склали підстави для прийняття оскаржуваного процесуального судового рішення.

Частиною 1 статті 168 КАС України встановлено, що позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Відповідно до частин 1, 2 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Статтею 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, за змістом наведеної процесуальної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення високої вірогідності того, що особа могла дізнатися про порушення своїх прав, зокрема, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Частин 1 та 2 статті 123 КАС України регламентовані наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду та вказано, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Однак, всупереч зазначеним вимогам процесуального законодавства, суд першої інстанції не залишив позовної заяви без руху та не надав позивачу строку для усунення недоліків.

Колегія суддів зазначає, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Умовами застосування наслідків пропуску строку звернення до суду є насамперед його пропуск, а також відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів.

Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних у позовній заяві причин, підтверджених відповідними засобами доказування, та доданих до неї матеріалів.

При цьому, законодавством не встановлено перелік випадків, які можуть розцінюватись судом як поважні причини пропуску строків, а тому, відповідно, вирішення цього питання знаходиться у виключній компетенції суду, до якого з адміністративним позовом звертається позивач.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Як вбачається із матеріалів справи, в обґрунтуванні позовної заяви, однією з підстав незаконності постанови про адміністративне правопорушення позивач зазначив, що підпис від його імені на постанові у справі про адміністративне правопорушення зроблено невідомою особою, що взагалі ставить під сумнів правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Зокрема, підпис в оскаржуваній постанові (а.с.7) та підпис на пенсійному посвідченні позивача (а.с.10) мають видимі відмінності. Однак, суд першої інстанції не надав цьому жодної оцінки. На думку апеляційного суду, враховуючи те, що даною обставиною позивач аргументує свою незгоду із складеною на нього постановою, таке питання необхідно дослідити предметно, однак не на стадії відкриття провадження.

Аналізуючи обставини справи в контексті поданого позову, а також аргументи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, що має наслідком задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали як такої, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 312, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 серпня 2021 року про повернення позовної заяви у справі № 607/15012/21 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 10.06.2022 року.