Справа № 148/170/22
Суддя: Штифурко Л. А.
Дата ухвалення: 2022-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/170/22
Провадження №2-а/148/7/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шпиківської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся в суд з вказаною вище позовною заявою. Свої вимоги мотивував тим, що звернувся до Шпиківської селищної ради з заявою з приводу спору щодо меж земельних ділянок, якою користується він по АДРЕСА_1 та його сусід ОСОБА_2 , проживаючий по АДРЕСА_1 . Таке звернення було викликане тим, що на підставі рішення Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області на 1 пленарному засіданні 7 сесії 8 скликання від 02.04.2021 року йому надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,52 га, в т.ч. 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,37 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з метою передачі у власність. Разом з тим, під час обмірів для виготовлення проекту землеустрою було встановлено, що площа земельної ділянки, якою він користується становить 0,46 га, а не 0,52 га, як обліковувалось у погосподарських книгах. Вважає, що ОСОБА_2 захопив частину земельної ділянки, яка обліковується зв його домогосподарством. Просив відповідача встановити межові знаки, розділивши його 0,52 га земельної ділянки та 0,15 га, сусіда ОСОБА_2

21.01.2022 відповідачем надано позивачу Акт від 05.12.2021, згідно якого встановити межові знаки громадянам, розділивши земельні ділянки відповідно до погосподарської книги 0,15 га ОСОБА_2 та 0,52 га ОСОБА_3 не є можливим, так як громадяни не погоджуються з даними межовими знаками. Тому, виходячи з вищенаведеного комісія рекомендує даний спір вирішувати в судовому порядку.

Позивач вважає, що відповідач не вчинив жодних дій, передбачених чинним законодавством щодо вирішення питання, з яким він звернувся, оскільки не розглянув його у передбачений законом спосіб та не прийняв відповідного управлінського рішення.

З огляду на викладене, позивач просить визнати протиправною бездіяльність Шпиківської селищної ради та зобов`язати її повторно розглянути його заяву щодо земельного спору, зокрема, щодо встановлення меж земельної ділянки, за розглядом якої встановити межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) і винести відповідне управлінське рішення згідно вимог законодавства.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та просив позов задовольнити. Пояснив, що згідно погосподарських книг за його домоволодінням з 2006 року постійно рахувалось 0,52 га землі. Саме на таку орієнтовну площу земельної ділянки йому було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою. Земельна ділянка належить саме Шпиківській селещній раді і саме остання, як орган місцевого самоврядування, зобовязання вжити дій щодо встановлення меж. Однак його заява відповідачем не розглянута, тому він змушений був звернутися до суду.

Представник відповідача Шпиківської селищної ради в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшло письмове клопотання, в якому він просить справу слухати у його відсутність. У відзиві на позов від 01.03.2022 заперечує проти позовних вимог ОСОБА_1 , вважаючи, що саме на власників земельних ділянок покладається організація робіт по винесенню меж належних їм земельних ділянок в натурі (на місцевості), встановленню або відновленню меж та закріплення їх межовими знаками. Просить у задоволенні позову відмовити (а.с. 40а - 42).

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що 02.12.2021 позивач звернувся до Шпиківської селищної ради з заявою з приводу спору щодо меж земельних ділянок, який виник між ним та його сусідом ОСОБА_2 , в якій фактично просить розділити (встановити межі) між земельною ділянкою, яка обліковується за його погосподарським номером по АДРЕСА_1 , та земельною ділянкою, яка обліковується за погосподарським номером ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 . (а.с. 8).

На вказану вище заяву 21.01.2022 відповідачем надано позивачу Акт від 05.12.2021, в якому вказано, що встановити межові знаки громадянам, розділивши земельні ділянки відповідно до погосподарської книги 0,15 га ОСОБА_4 та 0,52 га ОСОБА_3 не є можливим, так як громадяни не погоджуються з даними межовими знаками. Тому виходячи з вищенаведеного комісія рекомендує даний спір вирішувати в судовому порядку (а.с. 9).

Відповідно до копії договору дарування житлового буднику від 15.03.2001 ОСОБА_1 належить домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , будинок розташований на присадибній земельній ділянці присадибних земель Шпиківської селищної ради (а.с.10).

Згідно копій записів погосподарської книги вказаного вище домогосподарства за 2001-2005 роки за вказаним домогосподарством обліковувалось 0,52 га земельної ділянки, з якої 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, 0,44 га - для ведення особистого підсобного господарства.

Згідно записів погосподарської книги домогосподарства позивача обліковувалось: за 2006-2010 роки - 0,52 га земельної ділянки, з якої 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, 0,37 га - для ведення особистого сілянського господарства; за 2011-2015 роки - 0,52 га земельної ділянки, з якої 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, 0,37 га - для ведення особистого селянського господарства; за 2016-2020 роки - 0,52 га земельної ділянки, з якої 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, 0,37 га - для ведення особистого селянського господарства; за 2021-2025 роки - 0,52 га земельної ділянки, з якої 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, 0,37 га - для ведення особистого селянського господарства (а.с. 11-26).

Відповідно до копії витягу з рішення Шпиківської селишної ради Тульчинського району Вінницької області на 1 пленарному засіданні 7 сесії 8 скликання від 02.04.2021 позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,52 га, в т.ч. 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, 0,37 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 з метою передачі у власність. Зобов`язано ОСОБА_1 замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в землевпорядній організації (а.с. 28).

У відповіді від 07.12.2021 на адвокатський запит адвоката Кравець В.А. ФОП « ОСОБА_5 » повідомлено, що до нього звернувся ОСОБА_1 , щоб виготовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в АДРЕСА_1 . Було проведено обмір даної земельної ділянки і зроблено кадастровий план, згідно чого було виявлено, що площа земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_1 становить 0,4668 га. Рішенням Шпиківської селищної ради було видано орієнтовною площею 0,5200 га. ОСОБА_1 не згідний з тим, що в нього менша площа, ніж було видано по рішенню, тому йому було рекомендовано згідно ст.157 п.З ЗКУ звернутись в селищну раду для встановлення меж земельної ділянки і повернуто документи та кошти (а.с. 30).

Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель (частина друга статті 4 ЗК України).

Згідно ст. 12 Земельного Кодексу України землями комунальної власності територіальних громад розпоряджаються сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи в галузі земельних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

У свою чергу ст. 25 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з ч.1, 5 ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування", сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування", рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Відповідно до норм Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України "Про Державний земельний кадастр" та Закону України "Про землеустрій" до повноважень суду не відноситься розгляд питань що стосуються встановлення меж земельних ділянок відповідно до координат обчислених землевпорядними організаціями, тому що встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки, а також земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування, а не на підставі рішення суду. Такий висновок міститься у Постанові Верховного Суду у справі № 1512/2-761/11 від 03 квітня 2020 року.

Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що встановлення меж земельної ділянки належать саме до компетенції сільських, селищних, міських рад.

Суд зазначає, що наданий Акт Шпиківської селищної ради листа від 05.12.2021 б/н не є прийнятим рішенням по заяві ОСОБА_1 щодо встановлення меж земельної ділянки, адже відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України "Місцеве самоврядування" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, а не листів, протоколів чи іншого.

Таким чином, Шпиківська селищна рада при розгляді заяви позивача щодо встановлення меж земельної ділянки, діяла не на підставі та не у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Рисовський проти України" (№ 29979/04) визнав низку порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та ст. 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу "доброго врядування".

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах "Beyeler v. Italy" № 33202/96, "Oneryildiz v. Turkey" № 48939/99, "Moskal v. Poland" № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі "Hasan and Chaush v. Bulgaria" № 30985/96).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Отже, суд, з урахуванням встановлених обставин у справі, доходить висновку, що суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, не довів, що діяв у межах закону при розгляді заяви, адже не вирішив її згідно вимог Земельного Кодексу України та Закону України "Про місцеве самоврядування".

Відсутність рішення Шпиківської селищної ради щодо встановлення меж земельної ділянки або відмова у такому встановленні після спливу встановленого законом строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику Акту від 05.12.2021, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, має місце протиправна бездіяльність відповідача.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є зобов`язання Шпиківської селищної ради розглянути заяву ОСОБА_1 щодо встановлення меж земельної ділянки з прийняттям відповідного управлінського рішення згідно вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір в сумі 992,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, який є субєктом владних повноважень.

Керуючись статтями 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Шпиківської селищної ради.

Зобов`язати Шпиківську селищну раду розглянути заяву ОСОБА_1 щодо встановлення меж земельної ділянки і прийняти відповідне управлінське рішення згідно вимог чинного законодавства.

Стягнути з Шпиківської селищної ради, , вул. Ліпіна, 4, смт. Шпиків на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні).

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Л.А. Штифурко