Справа № 200/273/22
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2022-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2022 року Справа№200/273/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської Вікторії Віталіївни, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Головного управління Національної поліції в Донецькій області

про: визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки: 3 доби за 2015 рік та 45 діб за 2016 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з Національної поліції України - 20.08.2021 року, зобов`язання Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки: 3 доби за 2015 рік та 45 діб за 2016 рік, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з Національної поліції України - 20.08.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він в період з 07.11.2015 року по 20.08.2021 року проходив службу в Національній поліції України, звідки звільнився у серпні 2021 року за власним бажанням. Позивач зазначає, що на час прийняття наказу від 20.08.2021 року № 465 о/с про звільнення його з лав Національної поліції України, фінансова служба Головного управління Національної поліції в Донецькій області не провела з ним усі необхідні розрахунку щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за період з 2015 року по 2021 рік.

Позивач вказує, що 09.11.2021 року він звернувся до відповідача із заявою відповідно до якої просив провести розрахунок та виплату грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за періоди 2015 - 2021 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з Національної поліції України - 20.08.2021 року, однак листом від 07.12.2021 року № К-270/26/02-2021 Головне управління Національної поліції України в Донецькій області відмовило йому в виплаті компенсації за невикористані дні щорічної основної відпусти за 2015 - 2021 роки. Позивач вважає, що відповідач порушує його права та зазначає, що відповідно до Кодексу законів про працю України та Закону України «Про відпустки» має право на отримання грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки у разі звільнення. З огляду на зазначені обставини просив суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 січня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач не погодившись з доводами позивача викладеними у позовній заяві надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та Національної поліції України, займав посаду перед звільненням - старшого дільничного офіцеру поліції сектору превенції відділу поліції № 4 Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області. Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 20.08.2021 року № 465о/с відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 20.08.2021 року ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Відповідач зазначає, що в листопаді 2021 року позивач звернувся до ГУНП в Донецькій області з питання нарахування та виплати грошової компенсації, а невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за період з 2015 по 2021 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби - 20.08.2021 року, та отримав відповідь про відмову в задоволенні вимог, оскільки законні підстави для нарахування та виплати грошової компенсації за нормами спеціального законодавства відсутні.

Відповідач вказує, що відповідно до п. 2 ст. 94 Закону №580-VIII порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України. Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджено наказом МВС України від 06.04.2016 №260 (далі - Порядок №260). Відповідно до ст.117 Конституції України Порядок №260 пройшов державну реєстрацію та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за №669/28799. Отже, спеціальним законодавством врегульовано питання виплати грошового забезпечення поліцейським, а тому воно і підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідач зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 92 Закону №580-УІП поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначеними цим Законом. Чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку з однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. Згідно із ч. 10 ст. 93 Закону №580-VIII за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. З огляду на зазначені положення відповідач зазначає, що виплата грошової компенсації за невикористані дні відпустки за попередні роки Порядком № 260 (п. 8 розділу III) не передбачена. Відповідач вказує, що Наказом ГУНП в Донецькій області від 20.08.2021 року №465о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 20.08.2021 року, зайво використана чергова відпустка за 2021 рік склала 04 доби, за які з позивача відповідно до норм спеціального законодавства при звільненні були утримані кошти. Що стосується невикористаних діб чергових відпусток за 2015 рік (03 доби) та 2016 рік (45 діб) відповідач наголошує, що Порядком № 260 виплата компенсації за невикористані дні щорічної відпустки не передбачена. З огляду на зазначене, відповідач вказує, що позивач не має право на отримання компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2015, 2016 роки. Враховуючи викладене, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (а.с. 14-15).

ОСОБА_1 є учасником бойових дій і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 25 березня 2019 року (а.с. 16).

ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції України з 07 листопада 2015 року по 20 серпня 2021 року.

Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 20.08.2021 року № 465о/с «По особовому складу» відповідно до розділу VII Закону України «Про національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) майора поліції ОСОБА_1 - старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 4 Маріупольського районного управління поліції з 20 серпня 2021 року, встановивши йому у серпні 2021 року премію у розмірі 39,5%. Визначено зайво використану відпустку за 2021 рік у кількості 04 діб (а.с. 13).

Відповідно до довідки Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 29.11.2021 року № 4754/12/03-2021 встановлено, що за даними обліків інформаційно - пошукової системи регіонального рівня невикористана частина чергової оплачуваної відпустки майора поліції ОСОБА_1 станом на день звільнення складала: 3 доби за 2015 рік, 45 діб за 2016 рік (а.с. 12).

09.11.2021 року позивач звернувся до начальника Головного управління Національної поліції ва Донецькій області із заявою про нарахування та виплату йому грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за період з 2015 по 2021 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з Національної поліції України - 20.08.2021 року (а.с. 10).

Листом від 07.12.2021 року № К-270/26/02-2021 Головне управління Національної поліції в Донецькій області повідомило позивача, що нарахування та виплата грошової компенсації за невикористані дні відпустки за минулі роки не передбачена умовами спеціального законодавства (а.с. 11).

З довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 25.01.2022 року № 113 щодо нарахування та виплати компенсації за невикористану щорічну відпустку ОСОБА_1 встановлено, що наказом ГУНП в Донецькій області від 20.08.2021 року № 465о/с ОСОБА_1 було звільнена зі служби в поліції з 20.08.2021 року за п. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію» встановивши розмір премії у серпні 2021 року у розмірі 39,5%, вислуга років станом на 20.08.2021 року у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги складає - 34 роки 04 місяці 15 днів, у пільговому обчисленні - 49 років 04 місяці 16 днів. Згідно з обліками управління кадрового забезпечення ОСОБА_1 не була використана щорічна відпустка за 2015 рік у кількості 03 доби, за 2016 рік - 45 діб. Зважаючи на норми Закону та Порядку, які є спеціальним законодавством та підлягають застосуванню при вирішення спорів з приводу порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським та надання їм відпусток, грошова компенсація за невикористану відпустку виплачується у випадку її невикористання у році звільнення. Враховуючи викладене, грошова компенсація за невикористану відпустку за 2015 та 2016 роки не нараховувалась та не виплачувалась (а.с. 33-34).

Згідно довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 25.01.2022 року № 112 щодо остаточного розрахунку при звільненні з ОСОБА_1 встановлено, що у серпні 2021 року позивачу було нараховане грошове забезпечення в сумі 7746,01 грн., у тому числі: грошове забезпечення за фактично відпрацьований час в сумі 8808,74 грн.; індексація 920,90 грн.; утримано кошти за зайво використану відпустку в році звільнення у кількості 04 доби в сумі 1983,63 грн. Із відрахуванням обов`язкових податків і зборів на особистий картковий рахунок ОСОБА_1 відкритий в АТ «Ощадбанкбанк» було перераховано кошти в сумі 7435,22 грн. Також при звільненні позивачу була нарахована одноразова грошова допомога в розмірі 232110,52 грн. (а.с. 30-32).

Позивач не погодившись з діями відповідача щодо не проведення виплати компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки за 2015, 2016 роки звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Закон №504/96-ВР установлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Згідно зі статтею 4 Закону №504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (частина перша статті 24 Закону №504/96-ВР).

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 83 КЗпП України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначаються Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 10 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський: своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України; у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства.

Закон № 580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону № 580-VIII).

Згідно з частинами першою та другою статті 92 Закону № 580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 93 Закону № 580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частин восьмої, дев`ятої, десятої та одинадцятої статті 93 Закону № 580-VIII поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Частинами першою та другою статті 94 Закону № 580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Положення Порядку № 260 визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання).

Пунктом 3 розділу І Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами сьомим і восьмим пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Суд зазначає, що право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону №580-VIII. Її аналіз дозволяє зробити висновок, що поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII, а саме: до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Аналізуючи наведені норми законодавства передбачено, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону №580-VIII і Порядку № 260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, суд приходить висновку, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону №504/96-ВР.

Аналогічна правова позиція викладена у постанови Верховного суду у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 19 січня 2021 року у справі № 160/10875/19.

Так, відповідно до частини першої статті 24 Закону №504/96-ВР і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 при звільненні зі служби в поліції мав право на отримання грошової компенсації за невикористану ним частину щорічної основної відпусток за 2015 рік у кількості 3 діб, за 2016 рік - 45 діб (а.с. 12).

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, суд приходить висновку, що відповідачем протиправно не виплачено позивачу компенсацію за невикористані дні щорічної чергової відпустки за 2015 та 2016 роки.

Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки: 3 доби за 2015 рік та 45 діб за 2016 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з Національної поліції України - 20.08.2021 року, зобов`язання Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки: 3 доби за 2015 рік та 45 діб за 2016 рік, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з Національної поліції України - 20.08.2021 року.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись Конституцією України та Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки: 3 доби за 2015 рік та 45 діб за 2016 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з Національної поліції України - 20.08.2021 року, зобов`язання Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки: 3 доби за 2015 рік та 45 діб за 2016 рік, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з Національної поліції України - 20.08.2021 року - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки: 3 доби за 2015 рік та 45 діб за 2016 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з Національної поліції України - 20.08.2021 року.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області (, місцезнаходження: пр-т Нахімова, буд.86,м.Маріуполь, Донецька область, 87517) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки: 3 доби за 2015 рік та 45 діб за 2016 рік, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з Національної поліції України - 20.08.2021 року.

Повний текст рішення складено та підписано 14 червня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Олішевська