Справа № 120/4445/21-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2022-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

13 червня 2022 р. Справа № 120/4445/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Чернюк Алли Юріївни, розглянувши у письмовому провадженні звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про виконання рішення суду по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19.08.2021 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2021 року, адміністративний позов задоволено частково. Окрім іншого, вказаним рішенням:

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2020 року на підставі довідки Управління СБУ у Вінницькій області від 24.03.2021 року №53/21-75 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020 року та з 01.04.2021 року на підставі довідки Управління СБУ у Вінницькій області від 24.03.2021 року №53/21-74 про розмір грошового забезпечення станом на 01.03.2021 року із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ, з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704, постанови Верховної Ради України від 12.10.1994 року №199/94-ВР та постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 355, враховуючи відомості зазначені в грошовому атестаті від 15.08.2003 року №090201 і довідках виданих Управлінням СБУ у Вінницькій області, які містяться в матеріалах пенсійної справи з врахуванням раніше виплачених сум пенсії;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01.01.2021 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи із відсоткового значення розміру пенсії 86% відповідних сум грошового забезпечення, а також здійснити виплату перерахованої пенсії у розмірі 100% без відстрочення платежу та без обмеження її граничним розміром.

16.02.2022 року на адресу суду від позивача надійшла заява про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, оскільки станом на момент звернення до суду вказане рішення залишається невиконаним.

Ухвалою суду від 07.04.2022 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області у місячний строк з дати отримання цієї ухвали подати до Вінницького окружного адміністративного суду звіт про повне виконання рішення суду від 19 серпня 2021 року у справі № 120/4445/21-а.

На виконання вказаної ухвали, 09.05.2022 представник відповідача подав до суду звіт про виконання судового рішення, в якому зазначає, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року у справі № 120/4445/21-а виконано в межах покладених судом зобов`язань та у відповідності до вимог чинного законодавства.

08.06.2022 року позивачем подано пояснення до вищезазначеного звіту, в яких позивач вказує про те, що рішення суду виконано не в повній мірі, а тому просить суд у прийнятті звіту відповідача відмовити та накласти штраф на керівника пенсійного органу.

Також позивач просить суд надати роз`яснення Головному управлінню Пенсійного фонду України в Вінницькій області щодо порядку виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.08.2021 року по справі №120/4445/21-а та, в разі подальшого ігнорування виконання рішення суду, прийняти окрему ухвалу щодо реєстрації кримінального провадження відносно посадових осіб боржника за частиною 2 статті 382 КК України, в зв`язку з навмисним невиконанням рішення.

Згідно з частиною 4 статті 382 КАС України питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.

Враховуючи відсутність відповідного клопотання позивача, суд вважає за можливе розглянути звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши наведені сторонами аргументи, суд при вирішення поданої заяви по суті зважає на наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами 2-4 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Такі ж вимоги передбачені статтею 14 КАС України.

Крім того, у відповідності до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

В абзаці 3 пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Також у Рішенні від 26.06.2013 Конституційний Суд України врахував практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України", заява № 60750/00, зазначив, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

В пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019, на підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку, Конституційний Суд України вказав на те, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив на тому, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено відповідний обов`язок.

Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" № 1403-VIII від 2 червня 2016 року примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках на приватних виконавців.

Поряд з цим суд здійснює контроль за виконанням судового рішення в порядку та на підставах, визначених нормами процесуального права. Так, частиною першою статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення Кодексу адміністративного судочинства України не містять обмеження щодо стадій процесу на яких може бути вирішено питання про застосування заходів судового контролю, передбачених частиною 1 статті 382 КАС України. Тобто зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд може й після ухвалення такого рішення за наслідком розгляду клопотання позивача.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною в ухвалі від 20.06.2018 у справі № 800/592/17, та правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.04.2019 у справі № 286/766/17 та в ухвалі від 05.07.2018 у справі № 206/3911/17.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суд своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, а також накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки ухвалою від 07.04.2022 року відповідачу надано достатній строк для подання звіту про виконання судового рішення у цій справі і встановлення нового звіту є недоцільним (позбавлене сенсу), суд за результатами розгляду звіту відповідача може: 1) або накласти на керівника Міністерства внутрішніх справ України штраф за невиконання судового рішення, в разі його фактичного невиконання; 2) або прийняти звіт про виконання судового рішення.

Інших повноважень суду при здійсненні судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах статтею 382 КАС України не передбачено.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19.08.2021 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2021 року, адміністративний позов задоволено частково. Окрім іншого, вказаним рішенням:

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2020 року на підставі довідки Управління СБУ у Вінницькій області від 24.03.2021 року №53/21-75 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020 року та з 01.04.2021 року на підставі довідки Управління СБУ у Вінницькій області від 24.03.2021 року №53/21-74 про розмір грошового забезпечення станом на 01.03.2021 року із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ, з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704, постанови Верховної Ради України від 12.10.1994 року №199/94-ВР та постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 355, враховуючи відомості зазначені в грошовому атестаті від 15.08.2003 року №090201 і довідках виданих Управлінням СБУ у Вінницькій області, які містяться в матеріалах пенсійної справи з врахуванням раніше виплачених сум пенсії;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01.01.2021 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи із відсоткового значення розміру пенсії 86% відповідних сум грошового забезпечення, а також здійснити виплату перерахованої пенсії у розмірі 100% без відстрочення платежу та без обмеження її граничним розміром..

Як вбачається з поданого до суду звіту та доданих до нього документів, на виконання вищезазначеного рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2020 року відповідно до довідки від 24.03.2021 № 53/21-75 з загальною сумою грошового забезпечення - 24909,60грн (надбавка за особливості проходження в/с - 62% - 8481,60грн) та додатково взяті в розрахунок відомості зазначені в грошовому атестаті від 15.08.2003 року №090201: надбавку за безперервну службу - 200,03 грн та надбавку по Указу Президента - 260,81грн, що в сумі становить - 460,84 грн. Грошове забезпечення становить 25370,44 грн.

При цьому, перерахунок проведено, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 70% від грошового забезпечення (25370,44*70%= 17759,31грн).

Розмір виплачуваної пенсії склав - 16380,00 грн, з урахуванням максимального розміру визначено статтею 43 Закону України від 09.04.1992 року №2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі також - Закон 2262).

З 01.01.2021 року виплата пенсії ОСОБА_1 проводиться без обмеження її максимального розміру та складає - 21818,58грн.

З 01.04.2021 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 проведений на підставі довідки №24.03.2021 № 53/21-74 з розміру грошового забезпечення - 28985,20грн (надбавка за особливості проходження в/с - 89% - 12175,20грн), з одночасним включенням надбавок з грошового атестату від 15.08.2003 року №090201: надбавку за безперервну службу - 200,03 грн та надбавка по Указу Президента - 260,81грн, що становить - 460,84 грн. Загальний розмір грошового забезпечення склав - 29446,04 грн.

Розмір пенсії ОСОБА_1 склав - 25323,59грн (29446,04*86%= 25323,59), яку він отримує з грудня 2021 року.

Вищезазначене свідчить про повне виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.08.2021 року у справі № 120/4445/21-а.

Отже, доводи про протиправність дій пенсійного органу щодо неповного виконання зазначеного рішення, суд вважає необґрунтованими, оскільки рішення суду виконано повністю

Враховуючи, що рішення суду пенсійним органом виконано, суд не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 щодо надання роз`яснень Головному управлінню Пенсійного фонду України в Вінницькій області про порядок виконання рішення суду від 19.08.2021 року по справі №120/4445/21-а та прийняття окремої ухвали щодо реєстрації кримінального провадження відносно посадових осіб боржника за частиною 2 статті 382 КК України, в зв`язку з навмисним невиконанням рішення.

З огляду на викладене та беручи до уваги фактичне виконання відповідачем рішення суду у справі №120/4445/21-а, суд не вбачає законних перешкод для прийняття звіту ГУ ПФУ у Вінницькій області від 05.05.2022 року № 0200-0902-8/26635.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 294, 295, 382 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Прийняти звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.08.2021 в адміністративній справі № 120/4445/21-а. за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Чернюк Алла Юріївна