Справа № 560/10244/21
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2022-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 червня 2022 року

м. Київ

справа № 560/10244/21

адміністративне провадження № К/990/13293/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.10.2021, додаткове рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.10.2021, постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2022, додаткову постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.02.2022 в справі №560/10244/21 за позовом Приватного підприємства «Аслан-Текстиль» до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.10.2021, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2022 частково задоволено позов Приватного підприємства «Аслан-Текстиль» до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Додатковим рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.10.2021 задоволено заяву Приватного підприємства «Аслан-Текстиль» про ухвалення додаткового судового рішення у справі №560/10244/21, прийнято додаткове рішення у справі, стягнуто на користь Приватного підприємства «Аслан-Текстиль» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 70100 грн.

Додатковою постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.02.2022 задоволено заяву Приватного підприємства «Аслан-Текстиль» про ухвалення додаткового судового рішення у справі №560/10244/21, ухвалено додаткову постанову у справі, стягнуто на користь Приватного підприємства «Аслан-Текстиль» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області витрати на правничу допомогу в розмірі 16000 грн.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.10.2021, додаткове рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.10.2021, постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2022, додаткову постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.02.2022 у справі №560/10244/21.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.

Касаційну скаргу подано втретє, раніше подані касаційні скарги повернуто ухвалами Верховного Суду від 18.04.2022, від 18.05.2022 через неналежне викладення підстав касаційного оскарження, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України. Скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, обґрунтоване тим, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, зазначено, що наразі відсутні висновки Верховного Суду щодо питання застосування норм права у справах із подібними правовідносинами, а саме:

п. 188.1 ст.188, пп. 14.1.219 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, при вирішенні питання щодо заниження бази оподаткування з податку на додану вартість при здійсненні операцій з продажу самостійно виготовленої продукції (тканини трикотажної та полотна), за ціною нижче ринкової, яка самостійно встановлена позивачем у вільному доступі на торгових площадках в мережі Інтернет, у зв`язку із чим визначено податкове зобов`язання на загальну сумі 11399262 грн;

п. 44.1 ст. 44, п. 187.1 ст.187, п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України, при вирішенні питання щодо безпідставного завищення задекларованих показників в податковій декларації з податку на додану вартість у колонці «Б» рядка 7 «Коригування податкових зобов`язань» в серпні 2019 року в сумі (-) 429 856 грн. в результаті складання розрахунків коригування у серпні 2019 року, що призвело до заниження у серпні 2019 року податкових зобов`язань з ПДВ на суму 429856,00 грн., оскільки будь - яких первинних документів на повернення товару на адресу ПП «Аслан - Текстиль чи повернення коштів в сумі 2555136 грн. 08.08.2019 на адресу ПП «Сіад Сервіс» до перевірки не надано;

п. 120.6 ст. 120, пп. 39.2.2, пп. 39.4.2 п.39.4 ст. 39, пункту 11 Підрозділу 10 Інших перехідних положень Податкового кодексу України, при вирішення питання щодо правомірності застосування до позивача штрафних санкції під час перевірки (23.07.2021) за подання ним уточнюючого Звіту про контрольовані операції за 2018 рік, після закінчення гранично встановленого терміну для його подання, тобто 02.06.2020 року, у якому скориговано суму контрольованих операцій в сторону збільшення.

Також скаржником зазначено підставою касаційного оскарження пункт 4 частини 4 статті 328, пункт 1 частини 2 статті 353 КАС України, оскільки судами попередніх інстанцій не досліджено докази, що надані позивачем за клопотанням відповідача, а саме оборотно-сальдова відомість по рахунку 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями», відповідно до якої вбачається, що Додаткова угода від 08.08.2019 року не є «першою подією» для складання розрахунку коригування, оскільки така взагалі не відображена в бухгалтерському обліку підприємства. Кошти позивачем поверталися ПП «Сіад Сервіс» згідно договору №ПР 0000013 від 28.04.2016 року згідно платіжних доручень від 23.12.2020 року, 13.04.2021, 21.05.2021 та інші. Не досліджено відображення в бухгалтерському обліку господарських операцій із ПП «Сіад - Сервіс» щодо укладених договору поставки тканини від 08.09.2017 року №21, факт часткового повернення тканини від 25.07.2019 року №6. Договору поставки тканини №01-08 від 01.08.2019 року та додаткової угоди від 08.08.2019 року до договору поставки від 01.08.2019 року.

Верховний Суд зауважує, що у випадку посилання скаржника на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження, останньому необхідно зазначити конкретну норму права, щодо застосування якої у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Натомість скаржником не обґрунтовано, в чому полягає помилка судів попередніх інстанцій при застосуванні відповідних норми права та як відповідні норми повинні застосовуватися.

Доводи касаційної скарги зводяться до викладення фактичних обставин справи, цитування норм Податкового кодексу України, висловлення незгоди з наданою судом правовою оцінкою наявних у матеріалах цієї справи доказів у сукупності зі встановленими у справі обставинами, переоцінки доказів, що не є належним викладенням заявленої підстави касаційного оскарження.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Стосовно оскарження додаткових судових рішень у справі контролюючим органом вказано підставою касаційного оскарження пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України та пункт 1 частини 2 статті 353 КАС України, оскільки судами попередніх судових інстанцій застосовано норми права, а саме: ч. 5, ч. 6 ст.134, ч. 9 ст. 139 КАС України (щодо вирішення клопотань про витребування судом доказів, відшкодування витрат на професійну правничу допомогу) без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, що викладені у постановах Верховного Суду від 30.09.2020 по справі №201/14495/16-ц, від 24.01.2019 в справі №910/15944/17, від 28.12.2020 в справі №520/9831/19.

Скаржник вважає, що судом першої інстанції безпідставно стягнуто згідно додаткового рішення від 25.11.2021 за рахунок асигнувань державного бюджету судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 70100 грн., оскільки відповідно до акта №20-10/2021 прийому передачі наданих послуг від 20.10.2021 Адвокатським бюро «Сергія Ахтимчука» віднесено до складу послуг витрати, що не пов`язані із правничою допомогою, що підлягають відшкодуванню згідно із нормами ч.5, ч. 6 ст.134, ч. 9 ст. 139 КАС України, а саме витрати щодо супроводження планової виїзної перевірки. Такі витрати є договірними зобов`язаннями та не відносяться до складу витрат, що підлягають відшкодуванню та пов`язані із розглядом даної справи.

Верховний Суд зазначає, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування, в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.

Верховний Суд зауважує, що скаржником не доведено подібність правовідносин у справах, аналіз висновків судів попередніх інстанцій у цій справі і у наведених скаржником судових рішеннях суду касаційної інстанції свідчить про те, що вони ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, які залежать від їх повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення. Посилання на постанови Верховного Суду у скарзі зроблено без аналізу та врахування обставин справ, за яких суд касаційної інстанції зробив ці висновки.

Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Також скаржником не надано документ про сплату судового збору за подання касаційної скарги.

Пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.10.2021, додаткове рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.10.2021, постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2022, додаткову постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.02.2022 в справі №560/10244/21 повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддяІ.А. Васильєва