Справа № 420/2956/22
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2022-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2956/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 21 грудня 2021 року №81 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком та зобов`язання відповідача врахувати до складу страхового стажу для призначення пенсії за віком період роботи позивача з 13 листопада 1981 року по 21 січня 1983 року в Білогорському районному вузлі зв`язку Кримського обласного виробничо-технічного управління зв`язку.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Позов та відповідь на відзив, обґрунтовані позивачем тим, що 29 грудня 2021 року вона отримала в територіальному підрозділі Головного Управління Пенсійного фонду України у Волинській області датовану 21 грудня 2021 року копію рішення відповідача №81 про відмову в призначенні пенсії за віком з тих мотивів, що до страхового стажу не зарахований період роботи з 13 листопада 1981 року по 21 січня 1983 року згідно запису в трудовій книжці НОМЕР_1 , оскільки на цьому запису проставлена нечитабельна печатка. Диспозицією ч. 1 ст. 47 КЗПП України передбачено, що основним документом про трудову діяльність працівника є трудова книжка. Відповідно до вимог, передбачених п. 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці, міністерства юстиції та міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 i зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року №110 основним документом про трудову діяльність працівника є трудова книжка. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в уста нові, організації усіх форм власності. Диспозицією п. 2.4. згаданої Інструкції передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом. Позивач зазначає, що із змісту записів в трудовій книжці вбачається, що позивач пропрацювала в установі «Белогорский районный узел связи Крымского областного производственно-технического управления связи» в період з 13 листопада 1981 року по 21 січня 1983 року на умовах трудового договору 1 рік, 2 місяці і 8 днів, а тому тривалість її трудового стажу на дату досягнення пенсійного віку, тобто станом на 06 грудня 2021 року складає 30 років, 2 місяці і 27 днів.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 21.12.2021 року №81 позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV відмовлено у зв`язку із відсутністю підстав для призначення, а саме у зв`язку із відсутністю у позивача на дату звернення передбаченого законодавством необхідного стажу. Відповідач вказує, що період роботи позивача з 13.11.1981 року по 21.01.1983 року згідно запису в трудовій книжці серії НОМЕР_1 не може бути зарахований до страхового стажу, оскільки запис про звільнення завірений нечитабельною печаткою, чим порушено вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерством праці України 29.07.1993 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Позивачка 20.12.2021 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком (аркуш справи 10).

За результатом розгляду заяви позивачки, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №81 від 21.12.2021 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком (аркуш справи 11).

В рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №81 від 21.12.2021 року зазначено, що відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу у період з 01.01.2021 по 31.12.2021 - не менше 28 років. Наявність необхідного страхового стажу визначається на дату досягнення відповідного віку. Згідно наданих до заяви документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, диплом, документи про стаж) страховий стаж складає 26 років 0 місяців 16 днів (для права стаж складає 27 років 08 місяців 21 день). До страхового стажу не зараховано: період з 13.11.1981 по 21.01.1983 згідно запису трудової книжки серії НОМЕР_2 , оскільки на запису про звільнення нечитабельна печатка, чим порушено вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110. (а.с.11)

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 56, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3, 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто з наведеного вбачається, що уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 вбачається, що у період з 13.11.1981 року по 21.01.1983 року позивач працювала на посаді супровідного поштових відправлень «Белогорский районный узел связи Крымского областного производственно-технического управления связи» (аркуші справи 12-14).

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що при розрахунку стажу для призначення пенсії позивача пенсійним органом не зараховано трудову діяльність позивача у період з 13.11.1981 року по 21.01.1983 року, оскільки у трудовій книжці не читається печатка на записі про звільнення з роботи.

Порядок ведення трудових книжок, був урегульований «Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року № 162 та «Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58.

Згідно з п. 2.3 Інструкції № 162, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення мають точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У п. 2.4 Інструкції № 58, зокрема, зазначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

При цьому, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Крім того, судом взято до уваги зміст положень Порядку № 637, відповідно до п. 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд вважає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 06.02.2018 у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, провадження № К/9901/2310/18.

Враховуючи вищевикладені обставини, для обчислення стажу роботи при призначенні пенсії позивачу має бути зарахований період роботи позивачки з 13.11.1981 року по 21.01.1983 року в установі «Белогорский районный узел связи Крымского областного производственно-технического управления связи», а тому рішення відповідача від 21 грудня 2021 року №81, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області 21 грудня 2021 року №81, у суду є всі підстави для зобов`язання відповідача врахувати до складу страхового стажу для призначення пенсії за віком період роботи позивача з 13 листопада 1981 року по 21 січня 1983 року в Білогорському районному вузлі зв`язку Кримського обласного виробничо-технічного управління зв`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, сплачений ОСОБА_1 судовий збір підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

З приводу вимог щодо стягнення комісії банку в розмірі 30,00 грн. за оплату судового збору згідно квитанції від 27.01.2022.

Відповідно до ч. 1 ст. 132. КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Суд встановив, що оплата позивачем комісії банку не є витратами пов`язаними з розглядом справи, а тому не підлягають стягненню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (вул. Кравчука, 228, м.Луцьк, 43026, ) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 21 грудня 2021 року №81 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком та зобов`язання відповідача врахувати до складу страхового стажу для призначення пенсії за віком період роботи позивача з 13 листопада 1981 року по 21 січня 1983 року в Білогорському районному вузлі зв`язку Кримського обласного виробничо-технічного управління зв`язку - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 21 грудня 2021 року №81 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області врахувати до складу страхового стажу для призначення пенсії за віком період роботи ОСОБА_1 з 13 листопада 1981 року по 21 січня 1983 року в Білогорському районному вузлі зв`язку Кримського обласного виробничо-технічного управління зв`язку.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (вул. Кравчука, 228, м.Луцьк, 43026, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.І. Свида