Справа № 500/1913/22
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Справа № 500/1913/22

09 червня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Дерех Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернопільського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.06.2022 позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області від 04.04.2022 №05 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 з шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 періоди її роботи з 28.02.1994 по 01.10.2002 у ВАТ "Запорізький завод "Перетворювач", з 12.02.2013 по 27.10.2020 у ПрАТ "Запоріжтрансформатор", та повторно розглянути заяву позивача від 18.02.2022 про призначення пенсії за віком, прийнявши відповідне рішення, у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено, стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Вказане рішення ухвалене судом в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача подав до суду письмову заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив ухвалити у справі №500/1913/22 додаткове рішення, яким вирішити позовні вимоги ОСОБА_1 в частині застосування до спірних правовідносин п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 та можливості призначення їй пенсії з 52 річного віку. Зазначив, що мотивувальна частина рішення свідчить про те, що суд вважає за необхідне врахувати висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21.04.2021 у зразковій справі №360/3611/20, щодо можливості визначення пенсійного віку згідно із п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, тобто відповідні позовні вимоги задовольнити. Проте, вказав, що на його думку, резолютивна частина рішення не містить відповідних результатів вирішення спору в цій частині, та відповідача 2 не зобов`язано врахувати норми п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 при визначенні пенсійного віку під час повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 18.02.2022 про призначення пенсії. Отже, вважає, що у справі залишились не вирішеними позовні вимоги щодо визначення пенсійного віку та можливості застосування до спірних правовідносин п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, що в свою чергу, на думку представника позивача, породжує ситуацію правової невизначеності, за якої позивачу буде повторно відмовлено у призначення пенсії за віком, і ОСОБА_1 буде змушена знову звертатися за захистом своїх прав до суду, що свідчить про неефективність первинного судового захисту.

У відповідності до частини третьої ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України) суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відтак, з огляду на наведену вище норму, суд вважає за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення в порядку письмового провадження.

Частинами першою та другою ст.252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Наведений перелік підстав, за яких може бути ухвалене додаткове рішення, є вичерпним.

Верховний Суд у постанові від 26.06.2018 по справі № 818/1783/17 зазначив, що процесуальний інститут додаткового рішення дозволяє виправляти помилки суду, спричинені недотриманням обов`язку, зокрема, про необхідність надання судом відповідей на всі заявлені позивачем вимоги.

Отже, додатковим судовим рішенням вирішуються окремі позовні вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, за умови якщо такі були заявленими і з приводу цих позовних вимог досліджувались докази.

Разом з тим додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення, охоплювати правовідносини які не були спірними або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Водночас додаткове рішення може бути ухвалене на підставі лише тих доказів, які досліджувалися під час судового розгляду справи і лише за тими обставинами, які були предметом встановлення та оцінки судом.

Додаткове рішення не може виходити за межі спірних правовідносин, встановлювати нові юридичні факти та вирішувати питання, які не входили до предмету спору.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 по справі № 1540/4122/18.

Зокрема, у судовому рішенні від 01.06.2022 суд дійшов висновку, що належним способом порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області від 04.04.2022 №05 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020; визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 з шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 періоди її роботи з 28.02.1994 по 01.10.2002 у ВАТ "Запорізький завод "Перетворювач", з 12.02.2013 по 27.10.2020 у ПрАТ "Запоріжтрансформатор", та повторно розглянути заяву позивача від 18.02.2022 про призначення пенсії за віком, прийнявши відповідне рішення.

Крім цього, у вказаному рішення судом визначено право особи на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах, а також враховано висновки Верховного Суду, наведені у рішенні від 21.04.2021 у зразковій справі №360/3611/20.

Суд вважає, що ухвалюючи додаткове рішення, суд не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення, а процедура ухвалення додаткового рішення виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення та можливе лише з підстав, визначених частиною першою ст. 252 КАС України.

Крім цього, суд враховує, що відповідно до пункту 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 №280, одним з основних завдань Пенсійного фонду України та його територіальних органів є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до покладених на Пенсійний фонд України завдань він здійснює контроль за призначенням (перерахунком) і виплатою пенсій.

У спірному випадку, суд вважає, що саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області покладено обов`язок повторно розглянути заяву позивача від 18.02.2022 про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення.

Стосовно твердження представника позивача про те, що позивачу буде повторно відмовлено у призначення пенсії за віком, і ОСОБА_1 буде змушена знову звертатися за захистом своїх прав до суду, то такі доводи є передчасними, оскільки судовому захисту підлягають лише порушені, не визнані або оспорювані права; відповідне порушення має мати місце на момент розгляду справи судом, адже судовими актами не можуть регулюватись відносини, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому.

Частиною четвертою ст. 252 КАС України передбачено, що про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 241, 243, 248, 252 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали буде складено та підписано 09.06.2022.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Головуюча суддя Дерех Н.В.