Справа № 200/19004/21
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2022-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог

13 червня 2022 року Справа №200/19004/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кочанова П.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення щорічної разової допомоги до 5 травня за 2020 та 2021 роки,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області щодо перерахунку, не нарахування та невиплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік та 2021 рік у розмірі вісім мінімальних пенсій за віком;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області на його користь недоплачену суму щорічної разової допомоги до 5 травня за 2020 рік та за 2021 рік згідно зі ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 19 926,00 грн.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 200/19004/21 між суддями від 22.12.2021 року головуючим суддею у справі визначено Хохленкова О.В.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення щорічної разової допомоги до 5 травня за 2020 та 2021 роки.

09 червня 2022 року у зв`язку з відрахуванням судді Хохленкова О.В. зі штату Донецького окружного адміністративного суду проведений повторний розподіл судової справи № 200/19004/21 між суддями, в результаті якого справа передана на розгляд судді Кочановій П.В.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2021 року суддею Кочановою П.В. прийнято до провадження адміністративну справу №200/19004/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення щорічної разової допомоги до 5 травня за 2020 та 2021 роки.

Позивач у заяві від 22.12.2021 року просив поновити строк звернення до суду із вимогами за 2020 рік, обґрунтовуючи заяву пандемією коронавірусу та обмеженнями, запровадженими Урядом та тим, що тільки в червні 2021 року дізнався про рішення Конституційного суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 та Постанову Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року у зразковій справі №440/2722/20.

Враховуючи, що позивачем пропущено строк звернення до суду із вимогами за 2020 рік, належить встановити поважність таких причин, за наслідками оцінки яких суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2020 року у справі №340/1019/19 підкреслено, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Суд вважає, що особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру допомоги, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок допомоги.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій та у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені

У свою чергу, у постанові від 22.07.2021 року у справі №420/718/21, спірні питання в якій є аналогічними до даної справі, Верховний Суд наголосив на тому, що допомога до 5 травня є платежем, розмір якого в будь-якому разі відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений розрахунок одноразової грошової допомоги.

Отже, з дня отримання допомоги до 5 травня, особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання такої допомоги, демонструючи свою необізнаність щодо підстав нарахування одноразової грошової допомоги в меншому розмірі звернулась до відповідного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. У такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні відповіді на подану нею заяву.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Тобто, указаним Законом встановлено розумний строк для звернення до органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги, для отримання її доплати, у разі якщо виплату не здійснено або здійснено в розмірі меншому ніж встановлено Законом.

Судом враховано висновки Верховного Суду у постанові від 06.02.2018 року у справі №607/7919/17, в якій зазначив, що 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата оспорюваної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. Як наслідок суд касаційної інстанції дійшов висновку, що перебіг строку звернення позивача до суду з цим позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, за який виплачується разова щорічна грошова допомога.

Таким чином, перебіг шестимісячного строку звернення позивача до суду із цим позовом за 2020 рік слід обраховувати з 30 вересня цього ж року.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, із вказаним позовом позивач звернувся 22.12.2021 року, тобто з пропуском строку визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України.

Окремо суд зазначає, що Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021р. у справі №240/12017/19, зазначив, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Так, суд зазначає, що в обгрунтування позову вказано, що у 2020 році грошова допомога повинна була виплачуватись у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, однак спірну виплату позивачем отримано у розмірі 3640 грн.

З даного приводу суд зазначає, що про розмір нарахованої позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік позивачу було відомо у квітні 2020 року, що підтверджується довідкою відповідача від 8 липня 2021 року, відтак і про порушення власних прав на отримання грошової допомоги у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком позивачу повинно було бути відомо починаючи з квітня 2020 року.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач зазначає, що вчасно звернутись до суду із позовом завадили карантинні обмеження. При цьому, суд звертає увагу позивача на вимоги абзацу другого пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №731-IX від 18 червня 2020 року, який запровадив механізм поновлення строку виключно за умови, якщо сторона доведе, що неможливість вчинення процесуальної дії пов`язана з обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Однак, заява про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду не містить обґрунтування та доказів, що неможливість вчасного звернення до суду зумовлена обмеженнями впровадженими у зв`язку з карантином.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 09 лютого 2021 року у справі № 440/5217/19.

При цьому суд зауважує, що упродовж усього періоду часу з 30 вересня 2020 року по 31 березня 2021 року впроваджені у зв`язку з карантином обмеження не стосувались діяльності державних органів (у т.ч., суду) та поштових організації (ПАТ "Укрпошта", приватних служб кур`єрської доставки тощо). Тобто, такі обмеження об`єктивно жодним чином не перешкоджали своєчасному зверненню позивача до суду з позовом про проведення перерахунку спірної допомоги.

Окрім того, незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, у зв`язку з цим посилання на необізнаність з чинним законодавством не є підставою для поновлення строку.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивачем не наведено обґрунтованих відповідними доказами пояснень щодо наявності обставин, які обумовили беззаперечну неможливість звернення до суду в частині позовних вимог за 2020 рік, у визначений Законом строк.

Судом враховується, що причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.03.2021 року у справі №160/6430/20.

Поряд з іншим, суд зауважує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Як зазначалось вище, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Згідно ч.3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З урахуванням зазначеного, беручи до уваги, що позивачем не зазначено обставин, що є об`єктивно непереборними та не залежали від волевиявлення позивача та в свою чергу об`єктивно унеможливили б звернення позивача із даним позовом протягом строків передбачених ст. 122 КАС України, суд дійшов висновку про недостатність вказаних причин пропуску строку звернення до суду для визнання їх поважними, у зв`язку із чим у суду відсутні підстави для поновлення строку звернення до суду із заявлених підстав та як наслідок суд доходить висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог за 2020 рік.

Керуючись статтями 122, 123, 243, 248, 256, 293-297 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення щорічної разової допомоги до 5 травня за 2020 та 2021 роки - залишити без розгляду, в частині позовних вимог щодо:

- визнання протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області щодо перерахунку, не нарахування та невиплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі вісім мінімальних пенсій за віком;

- стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області на його користь недоплаченої суми щорічної разової допомоги до 5 травня за 2020 рік згідно зі ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Роз`яснити позивачу, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє права повторного звернення до суду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Повний текст ухвали складений та підписаний 13 червня 2022 року.

Ухвала набирає законної сили відповідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя П.В. Кочанова