Справа № 215/7705/21
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

10 червня 2022 року Справа № 215/7705/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до завідувача відділу економіки та промисловості Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради Сатановської Лариси Валентинівни про визнання бездіяльності протиправною,-

ВСТАНОВИВ:

05.04.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпроетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , у якій позивач просить встановити наявність компетенції (повноважень) завідувача відділу економіки та промисловості Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради Сатановської Л.В. за результатами розгляду заяви від 09.04.2021 вх. С-322-П у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень зазначити статті норм законодавства відповідно до яких виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради посилається на не делегованість повноважень при розгляді запиту позивача від 10.03.2021 у сфері управління і визнання відмови від такої процедури протиправною бездіяльністю; встановити наявність компетенції (повноважень) завідувача відділу економіки та промисловості Виконавчого комітету Тернівськогої районної у місті ради ОСОБА_2 за результатами розгляду заяви від 09.04.2021 вх. С-322-П у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень ініціювати подання пропозицій Криворізькому міському голові на вжиття заходів для якості надання медичних послуг, забезпечення права ОНКО хворої на попередження за можливістю страждань і болю ч.2, 3 ст.28, ч.1 ст.29, ч.3 ст32, 48, 49 Конституції України для безоплатного відпуску ОСОБА_1 лікарських засобів зазначених у рецептах від 06.04.2021 і визнання відмови від такої процедури протиправною бездіяльністю відповідно до ст.7 Закону України Про звернення громадян; встановити наявність компетенції (повноважень) завідувача відділу економіки та промисловості Виконавчого комітету Тернівськогої районної у місті ради Сатановської Л.В. за результатами розгляду заяви від 09.04.2021 вх. С-322-П у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень надати розпорядження яким надано повноваження особам які розглядають заяву позивача від 30.03.2021 і 09.04.2021 та визнання відмови від такої процедури протиправною бездіяльністю.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.04.202 року позовну заяву залишено без руху, та встановлено позивачу строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме: надати належним чином завірену копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності позивача; надати копію посвідчення особи з інвалідністю на ім`я ОСОБА_1 ; надати засвідчені належним чином додатки до позовної заяви для відповідача; зазначити інші підстави для поновлення строку звернення до суду та надати докази поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Позивачем було отримано копію зазначеної ухвали 26.05.2022 року, та 07.06.2022 року подано заяву про відкриття провадження по справі після усунення недоліків, в якій позивач просить поновити строк звернення до суду згідно п. 3 розділу VI КАСУ, Указу Президента від 24.02.2022 року № 64; звільнити її від сплати судового збору у зв`язку із інвалідністю та захистом соціальних прав на державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії, передбачені ст.46, ст.48 Конституції України. Також позивач просить надати йому можливість засвідчити дієздатність паспортом у судовому засіданні.

Розглянувши вищевказану заяву позивачки та долучені до неї документи, суд дійшов висновку, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 11.04.2022 року про залишення позовної заяви без руху та не усунуто недоліки.

Щодо повторного клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Пільги щодо сплати судового збору встановлені у ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Так, відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю І та ІІ груп, законні представники дітей з інвалідністю та недієздатних осіб.

При цьому, частиною 3 статті 4 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" №875-ХІІ від 21.03.1991р. встановлено, що пільги особам з інвалідністю надаються на підставі посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", в яких зазначено групу та причину інвалідності (для повнолітніх осіб), категорію дитина з інвалідністю (для дітей), а також у відповідних випадках вказано їх основні нозологічні форми захворювань (по зору, слуху та з ураженням опорно-рухового апарату).

З огляду на викладене, в ухвалі суду від 11.04.2022 року з посиланням на вищенаведені норми закону, зазначено які саме документи можуть бути надані позивачем для підтвердження її відповідного статусу, а саме посвідчення особи з інвалідністю на ім`я ОСОБА_1 , однак, позивачкою вказаний документ надано не було.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що твердження позивачки про те, що особам з інвалідністю 1 групи посвідчення не надаються, бо вони потребують постійної сторонньої допомоги є хибним, та не відповідає дійсності.

Так, оформлення, видача, облік та зберігання посвідчень для осіб, які одержують державну соціальну допомогу відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» та «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» регулюється Порядком від 11.01.2019 № 35.

Пунктом 4 розділу ІІ Порядку, передбачено, що посвідчення видається безкоштовно особисто одержувачу державної соціальної допомоги (особі з інвалідністю з дитинства, особі, яка не має права на пенсію, особі з інвалідністю).

Якщо державна соціальна допомога призначена на дитину з інвалідністю чи особу з інвалідністю з дитинства, особу, яка не має права на пенсію, особу з інвалідністю, визнану недієздатною, посвідчення видається законному представнику (опікуну) такої особи або іншій особі, яка представляє інтереси недієздатної особи, на підставі нотаріально засвідченої довіреності у разі пред`явлення паспорта та відповідних документів, що підтверджують особу одержувача.

У разі коли особа за станом здоров`я, за її письмовою заявою, не може прибути до органу соціального захисту населення для отримання посвідчення, видача посвідчення проводиться з доставкою за її місцем проживання та покладається на орган соціального захисту населення, в якому особа перебуває на обліку як одержувач державної соціальної допомоги, в межах адміністративно-територіальної одиниці.

Приписами статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

При цьому положення Закону України "Про судовий збір" кореспондуються з положеннями статті 2 КАС України, якими розкривається зміст однієї із засад адміністративного судочинства, а саме, рівності всіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Так, згідно приписів вказаної статті усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Таким чином, всі учасники процесу є рівними при здійсненні своїх прав та обов`язків, в тому числі у питанні необхідності сплати судового збору.

Стаття 133 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає можливість зменшення розміру належних до оплати судових витрат чи звільнення від їх оплати повністю або частково, чи відстрочення або розстрочення сплати судових витрат на визначений строк.

Однак, з урахуванням наведених норм права, єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є майновий стан заявника, тобто фізичної або юридичної особи (довідка про доходи, про заробітну плату, пенсію, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, податкова декларація про доходи, тощо). Наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку, розмірі і в строки покладається на цю особу.

У розумінні приписів статті 8 Закону України № 3674-VІ "Про судовий збір" відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин. При цьому, позивач має довести існування фінансових труднощів.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Водночас, як зазначено вище, позивачем не надано суду достатніх та належних доказів наявності обставин для звільнення від сплати судового збору, в зв`язку із чим повторне клопотання про звільнення від його сплати задоволенню не підлягає.

Щодо надання завіреної належним чином копії документа на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності позивача (паспорту чи іншого документу, що посвідчує особу позивача), позивач у власній заяві зазначає, що, як показує практика, копії паспорту використовується в фінансових аферах та ч. 1,2 ст. 43 КАС України не зобов`язує його надати копії паспорту, проте наданий до суду її ІН , довідка Управління праці про доходи, які відсутні у недієздатної особи. Також позивач зазначає, що відповідно до ініціативи суду, яка не застосована ним, встановлення її дієздатності, при відкритті провадження у справі за допомогою свідків та самого відповідача. Паспорт підтверджує тільки її громадянство, а не дієздатність. При цьому в справі відсутні процесуальні документи, які свідчать про з`ясування суддею обставин щодо встановлення її громадянства, повноліття, бо згідно з ч.ч.1,2 ст.43 КАС України адміністративна процесуальна правоздатність визнається за громадянами України, належить фізичним особам, які досягли повноліття.

З даного питання, суд зазначає, що згідно з ч.1 ст.43 КАС України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Адміністративна процесуальна правоздатність - абстрактна умова володіння всіма процесуальними правами і обов`язками, яка передбачає можливість конкретної особи стати суб`єктом конкретних процесуальних правовідносин, стати персоніфікованим носієм прав і обов`язків, передбачених законом для даного суб`єкта і даних правовідносин. Тому особою, що бере участь у справі, можуть бути лише особи, які володіють процесуальною правоздатністю.

Для особистої участі в адміністративній справі недостатньо володіти лише правоздатністю, необхідна ще й адміністративна процесуальна дієздатність, тобто здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді.

Відповідно до ч.2 ст.43 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Таким чином, змістом адміністративної процесуальної дієздатності є здатність особисто здійснювати процесуальну діяльність, яка породжує відповідні юридичні наслідки. Вона визнається за фізичними особами, які досягли повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 року № 5492-VІ (далі - Закон № 5492) документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: 1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: паспорт громадянина України;паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну; тимчасове посвідчення громадянина України; 2) документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус: посвідчення водія; посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; посвідка на постійне проживання; посвідка на тимчасове проживання; картка мігранта; посвідчення біженця; проїзний документ біженця; посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту; проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.

Також суд зауважує що відповідно до п.1 ст.21 Закону №5492 паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Щодо повторного клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд зазначає наступне.

Згідно частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Суд роз`яснює, що поважною причиною пропуску строку звернення до суду може бути визнана така причина, яка носить ознаки об`єктивності та непереборності, пов`язана з істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасно звернутись до суду.

Суд зазначає, що за практикою Європейського Суду з прав людини, у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський Суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Згідно висновків викладених у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Фогарді проти Сполученого Королівства", право доступу до суду не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням; вони дозволені тому, що право доступу до суду, в силу своєї природи, потребує регулювання з боку держави, а також і рішення Європейського суду з прав людини "Устименко проти України", яке набуло статусу остаточного 29.01.2016р., про те, що причини поважності пропуску строку звернення до суду повинні бути досліджені судом та повинні бути обґрунтованими та вмотивованими.

В ухвалі суду від 11.04.2020 року зазначено, які саме дії позивачка повинна була зробити для поновлення строку звернення до суду з даним позовом, однак позивачкою в поданій нею заяві не виконано вимоги ухвали суду, та не наведено підстав для поновлення строку звернення до суду та не надано доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду.

В той же час, суд не приймає до уваги, посилання позивачки на Указ Президента від 24.02.2022 року № 64, як на підставу для поновлення строку звернення до суду, оскільки прийняття даного наказу саме по собі не може бути підставою для поновлення строку для звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Крім того, позивачем не надано на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху копій всіх документів, які додаються до позовної заяви, відповідно до кількості учасників справи.

За наведених обставин, позивачем не виконано вимоги ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.04.2022 року про залишення позовної заяви без руху та не усунуті її недоліки, вказані в цій ухвалі суду, а подана нею заява зводиться до незгоди з ухвалою суду про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За таких обставин, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160-161, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до завідувача відділу економіки та промисловості Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради Сатановської Лариси Валентинівни про визнання бездіяльності протиправною - повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська