Справа № 460/8672/21
Суддя: У.М. Нор
Дата ухвалення: 2022-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2022 року м. Рівне №460/8672/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доКорецької міської ради Рівненської області
визнання бездіяльності протирпавною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду 29 червня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту позивачка, ОСОБА_1 ) до Корецької міської ради (далі по тексту відповідач), в якій позивачка просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо незатвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:001:0361, цільове призначення - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); категорія земель землі житлової та громадської забудови, площа 0,1480 га.; зобов`язати відповідача затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:001:0361, цільове призначення - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); категорія земель землі житлової та громадської забудови, площа 0,1480 га.

Позовна заява (т.1 а.с.1-40) обґрунтована тим, що позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею (кв.м.) 24.9, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером №230 (далі по тексту житловий будинок) (т.1 а.с.106-107). Позивачка вказує про те, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) була виготовлена відповідно до вимог чинного законодавства, підписана усіма відповідними посадовими особами, а також зареєстрована в Державному земельному кадастрі. Зазначає про те, що після виготовлення технічної документації вона звернулася з заявою до Корецької міської ради про затвердження технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу земельної ділянки у власність. Проте, рішенням Корецької міської ради №87 від 23.12.2020 року їй протиправно відмовлено в затверджені технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) АДРЕСА_1 та передачі земельної ділянки безоплатно у власність. Враховуючи викладене, просить суд позовні вимоги задовольнити.

Відзив на позовну заяву (т.1 а.с.210-213) обґрунтований тим, що відповідач не допускав протиправної бездіяльності щодо розгляду клопотання позивачки про затвердження Технічної документації, оскільки між ОСОБА_1 та суміжним землекористувачем ОСОБА_2 наявний земельний спір щодо меж земельної ділянки. 16.12.2020 року до Корецької міської ради надійшла заява ОСОБА_2 , згідно якої вона просить не розглядати питання щодо передачі ОСОБА_1 земельної ділянки згідно розроблених документів до моменту вирішення та узгодження питання використання прибудинкової території. Відповідачем зазначається невідповідність розробленої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) АДРЕСА_1 , нормам чинного законодавства, зокрема недотримання порядку погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. На черговій сесії Корецької міської ради, яка відбулася 23.12.2020 року було прийнято рішення №87 від 23.12.2020 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) АДРЕСА_1 та передачі ділянки безоплатно у власність». Відповідно до пункту 1 вищевказаного рішення, вирішено відмовити ОСОБА_1 у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) АДРЕСА_1 ; пунктом 2 рекомендовано ОСОБА_1 узгодити межі земельної ділянки у АДРЕСА_1 з суміжними користува

Ухвалою суду від 02.07.2021 року (т.1 а.с.179) прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 04.08.2021 року.

Підготовче засідання, призначене на 04.08.2021 року не відбулося у зв`язку з заявленим представником відповідача клопотання про відкладення, та було відкладене на 22.09.2021 року (т.1 а.с.197).

Позивачем 13.09.2021 року була подана відповідь на відзив (т.1 а.с. 222-229).

Під час судового засідання 18.05.2022 року вирішено розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

За правилами ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).

Враховуючи заявлені клопотання представника позивачки, відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, а також неявку представника відповідача суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею (кв.м): 24.9, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером №230 (далі житловий будинок) з 26.07.2018 року (т.1 а.с.106-107).

Згідно довідки виданої Користівською сільською радою Корецького району Рівненської області №1002 від 25.10.2019 року в користуванні ОСОБА_1 знаходиться земельна ділянка орієнтованою площею 0,1400 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.123).

06 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 був укладений договір №03-2019-12-г про інженерно-геодезичні та землевпорядні роботи, щодо розроблення Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 для визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельних ділянок, у тому числі місцеположення поворотних точок та їх закріплення межовими знаками (далі по тексту технічна документація) (т.1 а.с.120-121).

07 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Корецької міської ради з заявою про затвердження технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу земельної ділянки у власність (т.1 а.с.80).

16 грудня 2020 року до Корецької міської ради надійшла заява ОСОБА_2 в якій остання просить не розглядати питання щодо передачі ОСОБА_1 земельної ділянки згідно розроблених документів до моменту вирішення та узгодження питання використання прибудинкової території (т.1 а.с.214).

23 грудня 2020 року сесією Корецької міської ради була розглянута заява ОСОБА_1 , за результатами розгляду було прийнято рішення №87 від 23.12.2020 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) АДРЕСА_1 та передачі ділянки безоплатно у власність» (т.1 а.с.76). Відповідно до пункту 1 вищевказаного рішення вирішено відмовити ОСОБА_1 у затверджені технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) АДРЕСА_1 ; пунктом 2 рекомендовано ОСОБА_1 узгодити межі земельної ділянки у АДРЕСА_1 з суміжними користувачами та звернутися до суб`єкта господарювання, що є виконавцем робіт із землеустрою, для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) згідно вимог чинного законодавства.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Рівненської області» №722-р від 12 червня 2020 року Користівська сільська рада ввійшла до складу Корецької міської ради.

Згідно постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-IX від 17.07.2020 року Корецький район ліквідований, а його територія увійшла до складу Рівненського району Рівненської області.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про землеустрій» №858-IV від 22.05.2003 року (далі по тексту Закон України №858-IV), документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

За правилами пунктів «г» та «і» частини другої статті 25 Закону України №858-IV, видами документації із землеустрою є: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Частиною восьмою статті 55 Закону України №858-IV встановлено, що у разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України (у випадках, передбачених законом).

Відповідно до частини дев`ятої статті 55 Закону України №858-IV, (у редакції, чинній на час звернення позивача з заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється без надання дозволу Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, у разі передачі:

а) у власність чи користування земельної ділянки державної чи комунальної власності, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано. Така технічна документація розробляється на замовлення власника житлового будинку;

б) у користування земельної ділянки державної чи комунальної власності, що перебуває в постійному користуванні підприємств, установ, організацій, на якій розташоване нерухоме майно (будівля, споруда), яке є об`єктом державно-приватного партнерства (концесії). Така технічна документація розробляється на замовлення державного партнера (концесієдавця).

З наведеного слідує, що законодавець відносить проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) до різних за своєю суттю документів із землеустрою.

Як було встановлено судом, позивачка є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані обставини підтверджуються Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1 а.с.106-107). Позивач в силу положень статті 55 Закону України №858-IV самостійно замовив розроблення Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), без надання дозволу органом місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 10 статті 55 Закону №858-IV (у редакції, чинній на час звернення позивача з заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: а) завдання на складання технічної документації із землеустрою; б) пояснювальну записку; в) рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом); г) згоду власника земельної ділянки, а для земель державної та комунальної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж земельної ділянки користувачем; ґ) довідку, що містить узагальнену інформацію про землі (території); д) копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; е) копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); є) копію правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за умови якщо права власності на такі об`єкти зареєстровані); ж) матеріали польових топографо-геодезичних робіт; з) план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів); и) кадастровий план земельної ділянки; і) перелік обмежень у використанні земельної ділянки; ї) у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти в

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , присвоєний кадастровий номер :02:001:0361, цільове призначення - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); категорія земель землі житлової та громадської забудови, площа 0,1480 (т.1 а.с.94-95).

Таким чином, вид технічної документації із землеустрою відповідає встановленій меті приватизації земельної ділянки, на якій розташований будинок, який належить на праві власності позивачці.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України №2768-III від 25.10.2001 року (далі по тексту ЗК України), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина друга статті 116 ЗК України).

За правилами частини першої статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 186 ЗК України (у редакції, чинній на час звернення позивача з заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)), Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується: Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності; власником земельної ділянки, у разі якщо земельна ділянка перебуває у приватній власності.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР від 21.05.1997 року (далі по тексту Закон України №280/97-ВР), виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з частиною першою статті 46 Закону України №280/97-ВР, сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Частиною першою статті 47 Закону України №280/97-ВР визначено, що постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

На підставі частини 4 статті 47 Закону України №280/97-ВР постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

Відповідно до частин 1-3 статті 59 Закону України №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням.

З системного аналізу зазначених норм вбачається, що за результатами розгляду клопотання про затвердження Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), орган місцевого самоврядування приймає одне із рішень: про затвердження або про відмову у затвердженні. При цьому, зважаючи на норми Закону України №280/97-ВР, таке рішення приймається на пленарних засіданнях.

Заява ОСОБА_1 до Корецької міської ради про затвердження технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:001:0361, цільове призначення - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); категорія земель землі житлової та громадської забудови, площа 0,1480 га. та передачу земельної ділянки безоплатно у власність була розглянута на сесії Корецької міської ради, яка відбулася 23.12.2020 року.

За результатами розгляду Корецькою міською радою було прийнято рішення №87 від 23.12.2020 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) АДРЕСА_1 та передачі ділянки безоплатно у власність». Відповідно до пункту 1 вищевказаного рішення вирішено відмовити ОСОБА_1 у затверджені технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) АДРЕСА_1 ; пунктом 2 рекомендовано ОСОБА_1 узгодити межі земельної ділянки у АДРЕСА_1 з суміжними користувачами та звернутися до суб`єкта господарювання, що є виконавцем робіт із землеустрою, для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) згідно вимог чинного законодавства.

Відповідно до частини сімнадцятої статті 186 ЗК України (у редакції, чинній на час звернення позивачки з заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)), підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Відповідно до частини вісімнадцятої статті 186 ЗК України (у редакції, чинній на час звернення позивача з заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)), Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, іншим суб`єктам, визначеним цією статтею, при погодженні та затвердженні документації із землеустрою забороняється вимагати:

- додаткові матеріали та документи, не включені до складу документації із землеустрою, встановленого Законом України «Про землеустрій»;

- надання погодження документації із землеустрою будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, погодження яких не передбачено цією статтею;

- проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року №376, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за №391/17686 (далі по тексту Інструкція №376) (чинною на час звернення позивача з заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)).

Згідно з пунктом 3.12 Інструкції №376 закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті приймання-передачі межових знаків на зберігання.

Аналіз зазначених норм свідчить, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа акта погодження меж, слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а з мотивів відмови. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації.

Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі №545/1149/17 від 12 лютого 2020 року; №350/67/15-ц (провадження №14-652цс18) від 20 березня 2019 року та №514/1571/14-ц (провадження №14-552цс18).

Також, в позовній заяві позивач вказує, що постановою Рівненського апеляційного суду у справі №563/852/18 від 06.12.2018 року було встановлено, що на даний час кожна із сторін ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) володіє цілою часткою домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Право спільної часткової власності 61/100 та 39/100 припинене та записи про її виникнення погашені, що підтверджується долученими до справи доказами. Колегія суддів у зазначеній справі зазначає, що за наведених обставин справи, визначення варіантів користування земельною ділянкою розміром 0,23 га та виділення її в натурі між позивачем і відповідачем згідно з їх частками у праві власності на житловий будинок - 61 х 39 є недоцільним та суперечить обставинам справи, зокрема відсутності спільної часткової власності у сторін та раніше визначено порядку користування земельною ділянкою затвердженому мировою угодою ухвалою суду від 23.03.2010 року у справі №2-1/10 (т.1 а.с.128-130).

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Бездіяльність суб`єкта владних повноважень це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи - невиконання державним органом зобов`язань, які необхідно виконати.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі по тексту ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997 року; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року.

За приписами статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «належного урядування».

Принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (див. рішення у справах «Beyeler v. Italy» №33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» №48939/99, «Moskal v. Poland» №10373/05).

Суд зазначає, що неприйняття відповідачем відповідного рішення за результатами розгляду заяви повивачки є недопустимим у відповідності до змісту та сутності принципів верховенства права та законності, а також порушує конституційні права позивачки щодо розгляду її звернення по суті органом місцевого самоврядування.

Відмова відповідача в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) АДРЕСА_1 , з підстав непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами є недопустимою.

У даному випадку має місце протиправна бездіяльність органу місцевого самоврядування щодо належного розгляду по суті клопотання позивачки про затвердження Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу земельної ділянки у власність, та прийняття відповідного рішення.

Таким чином, рішення Корецької міської ради Рівненського району Рівненської області VIII скликання від 23 грудня 2020 року №87 «Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) АДРЕСА_1 та передачі ділянки безоплатно у власність» підлягає скасуванню а позовні вимоги в даній частині задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Корецької міської ради Рівненського району Рівненської області затвердити Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та відведення земельної ділянки у власність, суд зазначає наступне.

За правилами частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

У розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частинами 3, 4 статті 245 КАС України встановлено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи N R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.80 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами:

1) за допомогою оціночних понять, наприклад: «за наявності поважних причин орган вправі надати …», «у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…», «рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…» тощо;

2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав;

3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів;

4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

Стосовно дискреційних повноважень, суд, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

У такому випадку суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Суд зазначає, що зобов`язання відповідача затвердити Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та відведення земельної ділянки у власність, не являтиметься втручанням у дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування.

Проте, у даному випадку належним способом захисту буде зобов`язання відповідача повторно розглянути подане позивачкою клопотання про затвердження Технічної документації, та прийняти відповідне рішення по суті у порядку та строки, встановлені нормами чинного законодавства, оскільки відповідачем рішення за результатами розгляду клопотання по суті не прийняте.

Аналогічна правова позиція з даного питання викладена у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 832/59/17 (провадження № К/9901/32364/18).

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.96 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З огляду на наведене, з метою ефективного захисту прав позивачки суд зобов`язує повторно розглянути подане позивачкою клопотання про затвердження Технічної документації, та прийняти відповідне рішення по суті у порядку та строки, встановлені нормами чинного законодавства, оскільки відповідачем рішення за результатами розгляду клопотання по суті не прийняте.

Відповідачем не доведено правомірності своїх дій у порядку статті 77 КАС України, а тому права та інтереси позивачки підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання повторно розглянути клопотання позивача про затвердження Технічної документації у порядку та строки, визначені нормами ЗК України.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 139 КАС України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як свідчать матеріали справи, позивачкою за подання цього позову сплачено судовий збір в сумі 1816 грн., що підтверджується квитанцією від 05.06.2021 №8 (т.1 а.с.168).

Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд присуджує на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Корецької міської ради Рівненського району Рівненської області (34700, м. Корець, вул. Київська, 69; ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Корецької міської ради Рівненського району Рівненської області VIII скликання від 23 грудня 2020 року № 87 «Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) АДРЕСА_1 та передачі ділянки безоплатно у власність».

Зобов`язати Корецьку міську раду Рівненської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07 грудня 2020 року про затвердження технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:001:0361, цільове призначення - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); категорія земель землі житлової та громадської забудови, площа 0,1480 га. та прийняти відповідне рішення по суті заяви, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Корецької міської ради Рівненської області затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:001:0361, цільове призначення - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); категорія земель землі житлової та громадської забудови, площа 0,1480 га відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Корецької міської ради Рівненського району Рівненської області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Корецька міська рада Рівненської області (вул. Київська, 69,м. Корець,Рівненська область,34700, ЄДРПОУ/РНОКПП 26452099)

Повний текст рішення складений 10 червня 2022 року

Суддя У.М. Нор