Справа № 400/5589/21
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2022-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2022 р. Справа № 400/5589/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ,
до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020,
про:визнання дій протиправними, зарахування до стажу роботи, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач, ГУ ПФУ), в якому просить суд:

- визнати протиправними діями Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївської області щодо нездійснення перерахунку нарахованого довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідно до ст. 137, ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ, скасувавши рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївської області з цих підстав;

- зарахувати до стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 , станом на 08.09.2015 року, на день звільнення з посади судді Апеляційного суду Миколаївської області у відставку 5 років 04 місяці 15 днів, а всього встановити стаж роботи на посаді судді, 30 років 04 місяців 15 днів, про що свідчить розрахунок Апеляційного суду Миколаївської області стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового отримання судді у відставці;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївської області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 року у розмірі 70% суддівської винагороди, зазначеної у довідці Миколаївського апеляційного суду від 26.02.2020 року № 8-015/41/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум.

Ухвалою від 20.07.2021 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що станом на день його звільнення з посади судді Апеляційного суду Миколаївської області у відставку, його стаж судді складав 30 років 04 місяців 15 днів. За таких обставин, позивач вважає що йому повинно бути здійснено перерахунок довічного грошового утримання як судді у відставці у розмірі 70%, а не 60% відповідно до довідки Миколаївського апеляційного суду від 26.02.2020 року № 8-015/41/2020, починаючи з 19.02.2020 року.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив наступне:

Стаж роботи на посадах слідчих, половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, період проходження військової служби може зараховуватися до стажу роботи на посаді судді для визначення права на довічне грошове утримання в загальному розмірі (50 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді), однак, для застосування норми про збільшення розміру на 2 відсотки за кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді повинен братися до уваги стаж, визначений ст. 137 Закону України № 1402.

Відтак, законодавцем чітко розмежовано поняття стажу роботи, що дає право на відставку судді та стажу роботи на посаді судді. Тому при визначенні розміру відсотку, з урахуванням якого обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судці у відставці відповідно до абз. 2 п. 25 розділу XII Закону України № 1402, та який залежить від тривалості стажу роботи на посаді судді, не зараховується строкова військова служба, робота на посадах слідчих.

Крім того, суд не може перебирати на себе функції пенсійного органу, в тому числі і щодо визначення відсотку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку Відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач є суддею у відставці, з 09.09.2015 року перебуває на обліку у ГУ ПФУ та отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (далі та раніше за текстом Закон України № 1402), розмір якого було обчислено відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI (далі Закон України № 2453).

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.10.2020 року у справі № 400/3305/20 зобов`язано ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Миколаївського апеляційного суду від 26.02.2020 року № 8-015/41/2020, починаючи з 19.02.2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішення набрало законної сили 27.11.2020 року.

На виконання зазначеного вище рішення, ГУ ПФУ здійснено позивачу перерахунок довічного грошового утримання як судді у відставці у розмірі 60% суддівської винагороди.

Не погоджуючись зі зменшенням відсоткового розміру довічного грошового утримання, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Згідно зі ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до ст. 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

30.09.2016 року набув чинності Закон України № 1402.

Згідно з п. п. 8, 11 ч. 5 ст. 48 Закону України № 1402, незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді, а також правом судді на відставку.

Відповідно до ч. 3 ст. 135 Закону України № 1402, базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема, судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

У відповідності до ч. 1 ст. 142 Закону України № 1402, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (ч. 4 ст. 142 Закону України № 1402).

Згідно ч. 5 ст. 142 Закону України № 1402 пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частина 3 статті 142 Закону України № 1402 передбачає, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Суд звертає увагу, що на час призначення позивачеві щомісячного довічного грошового утримання Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України № 1402 були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Зокрема, пунктом 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1402 було встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України № 2453. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

З матеріалів пенсійної справи позивача вбачається, що довічне грошове утримання судді у відставці було призначене позивачу у розмірі 90% відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України № 2453, згідно наведених вище правил пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1402.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1402 зі змінами.

У вказаному рішенні зазначено, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (п. 4 ч. 6 ст. 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 року № 10-рп/2013).

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Згідно ч. 1 ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року № 2-р/2020 Закон України № 1402 не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Аналогічна правового висновку дійшов Верховний Суд у рішенні від 16.06.2020 року у зразковій справі № 620/1116/20 (щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці).

Отже, з 19.02.2020 року при вирішенні питання розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача та, відповідно, здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання необхідно керуватися положеннями ст. 142 Закону України № 1402, які визначають, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 142 Закону України № 1402 та суддівський стаж позивача (повних 25 років), з 19.02.2020 року щомісячне довічне грошове утримання позивача має розраховуватися, виходячи з 60% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

А тому, підстави для здійснення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 18.02.2020 у розмірі 70% суддівської винагороди відсутні.

Посилання позивача на необхідність застосування розміру 70% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, під час проведення перерахунку пенсії позивачу, є помилковими, оскільки такий відсоток розміру довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді був визначений відповідачем в порядку, який відрізняється від порядку визначення розміру довічного грошового утримання, встановленого чинним Законом України № 1402, на підставі якого позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного утримання судді у відставці.

Така відмінність полягає в тому, що п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1402 розмір довічного грошового утримання судді у відставці визначався у відсотках (80% і більше), проте виходячи із суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України № 2453. Вказаним Законом було передбачено, що посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат (з урахуванням рішення КСУ від 04.12.2018 року № 11-р/2018 у розмірі 15 мінімальних заробітних плат), на відміну від положень Закону України № 1402, який передбачає зовсім інші базові показники суддівської винагороди, виходячи з окладу працюючого судді, в даному випадку місцевого суду, 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (ст. 135 Закону України № 1402), а також інший розмір довічного утримання судді у відставці 50% і більше від суддівської винагороди (ч. 3 ст. 142 Закону України № 1402).

Отже, чинним Законом України № 1402 передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного грошового утримання, що свідчить про відсутність правових підстав для обрахунку щомісячного грошового утримання одночасно за грошовим утриманням (розміром щомісячної суддівської винагороди) за Законом України № 1402I, а розміру відсотку за Законом України № 2453.

Зміна відсоткового обчислення при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі статті 142 Закону України № 1402 не порушує права позивача, оскільки за рахунок збільшення розміру суддівської винагороди станом на 18.02.2020 року, що враховується при перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, значно збільшується і розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який підлягає перерахунку згідно з ч. 3 ст. 142 Закону України № 1402.

При цьому суд зазначає, що ч. 3 ст. 142 Закону України № 1402 неконституційною не визнавалась, а також вказана норма не вступає в колізію з іншими нормами законодавства.

Суд також підкреслює, що за правовим висновком Верховного Суду, викладеним у рішенні від 16.06.2020 року у зразковій справі № 620/1116/20 (провадження Пз/9901/5/20), у судді у відставці, який отримує щомісячне грошове утримання у розмірі, обчисленому згідно положень Закону України № 2453, наявне право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону України № 1402.

Тобто, у даному випадку, при перерахунку довічного грошового утримання судді слід застосовувати норму закону, яка визначає суддівську вислугу і є чинною на час виникнення спірних правовідносин.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 27.09. 2021 року у справі № 580/585/21, від 06.10.2021 року у справі № 380/5074/20.

Крім цього, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача щодо зарахування до стажу роботи на посаді судді станом на 08.09.2015 року, на день звільнення з посади судді Апеляційного суду Миколаївської області у відставку, 5 років 04 місяці 15 днів, а всього встановити стаж роботи на посаді судді, 30 років 04 місяців 15 днів, про що свідчить розрахунок Апеляційного суду Миколаївської області стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового отримання судді у відставці.

Так, суд не може брати на себе функцію органу, на якого законодавством покладено повноваження щодо нарахування пенсійних виплат.

Зазначений висновок викладено у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі».

У матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до ГУ ПФУ із заявою з вимогами щодо зарахування до його стажу 5 років 04 місяці 15 днів.

Тобто позивач, оминаючи пенсійний орган, просить суд здійснити перерахунок його стажу. Отже дані вимоги є передчасними.

Суд не може підміняти державний орган, у даному випадку ГУ ПФУ приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 77, 139, 241 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) про: визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївської області щодо нездійснення перерахунку нарахованого довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідно до ст. 137, ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ, скасувавши рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївської області з цих підстав; зарахування до стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 , станом на 08.09.2015 року, на день звільнення з посади судді Апеляційного суду Миколаївської області у відставку 5 років 04 місяці 15 днів, а всього встановити стаж роботи на посаді судді, 30 років 04 місяців 15 днів, про що свідчить розрахунок Апеляційного суду Миколаївської області стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового отримання судді у відставці; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївської області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 року у розмірі 70% суддівської винагороди, зазначеної у довідці Миколаївського апеляційного суду від 26.02.2020 року № 8-015/41/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09.06.2022 року.

Суддя О.В. Малих