Справа № 500/1763/22
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/1763/22

13 червня 2022 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови від 07.12.2021 №324068.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 0712.2021 відповідачем винесено постанову №324068 про накладення адміністративно-господарського штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 за порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", та накладено адміністративно-господарський штраф, визначений абзацом 14 пункту 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" в сумі 8500,00 грн.

Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона всупереч вимогам законодавства України.

Зокрема, позивач вказує, що акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за формою згідно додатку 3 до Порядку №1567, під час здійснення габаритно-вагового контролю посадовою особою Укртрансбезпеки не складався, водію для підпису та надання пояснень - не надавався, що прямо суперечить вимогам Порядку №1567 та, із врахуванням частини другої статті 19 Конституції України, виключає законність накладення адміністративно-господарського штрафу.

Згідно свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу, власником вантажного сідлового тягача марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_2 ; власником напівпричіпа самоскида марки MOL, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 , які передали належні їм транспортні засоби в користування ФОП ОСОБА_1 згідно договору найму (оренди) транспортного засобу від 25.06.2021 та договору позички транспортного засобу від 23.06.2021.

В свою чергу ФОП ОСОБА_1 на підставі договору найму транспортного засобу з екіпажем, який його обслуговує від 20.08.2021 №143-Н/21 та додатку №4 до цього Договору від 28.09.2021, передав в тимчасове платне володіння та користування зазначені сідловий тягач та напівпричіп самоскид Товариству з обмеженою відповідальністю "Радехівський цукор" () для транспортування цукрових буряків з місць їх складування та транспортування інших вантажів.

Згідно товарно-транспортної накладної від 11.11.2021 №59008, саме автомобільний перевізник ТОВ "Радехівський цукор" (а не ФОП ОСОБА_1 ), під управлінням транспортним засобом водієм ОСОБА_4 , здійснював перевезення вантажу. Тому на думку позивача він в межах даних правовідносин, не є перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", а тому не може нести відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт згідно з положеннями статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Також вважає, що результати даного вимірювання не можна вважати достовірними, зважаючи на неможливість встановлення точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним вантажем.

Крім того із змісту документів, наданих водію за результатами габаритно-вагового контролю, вбачається, що дані документи не містять характеристик в частині зважувального обладнання, використаного при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортного-засобу позивача, який відсоток похибки таких ваг, коли проводилась його остання повірка, що в чергове вказує на неможливість вважати достовірними результати такого зважування

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.04.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

27.04.2022 до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач просив у задоволенні позовної вимоги щодо визнання протиправною та скасування постанови Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №324068 від 07.12.2021 відмовити, оскільки позов ФОП ОСОБА_1 не містить жодних належних та допустимих доказів неправомірності здійснення габаритно-вагового контролю та винесення оскаржуваної постанови №324068 від 07.12.2021 про застосування адміністративно - господарського штрафу, що свідчить про безпідставність та необґрунтованість аргументів ФОП ОСОБА_1 і спростовується матеріалами справи, а оскаржувана постанова прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством, з урахуванням документів, пред`явлених під час перевірки.

Представник позивача 13.05.2022 подала до суду відповідь на відзив де вказала, що відповідачем не доведено правомірності свого рішення, а тому позовні вимоги позивач просить задовольнити в повному обсязі.

23.05.2022 від відповідача Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки до суду поступили заперечення.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Суд, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Інспекторами Укртрансбезпеки в рамках проведення заходів державного контролю відповідно до Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок №1567) шляхом проведення рейдової перевірки 11.11.2021 на а/д М-19, 345 км+580 (смт. Дружба, Тернопільська область), перевірено транспортний засіб марки MAN TGA 18.440-сідловий тягач, реєстраційний номер НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ) з напівпричепом самоскидом марки MOL K812F, реєстраційний номер НОМЕР_4 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 ), що використовується в своїй діяльності ФОП ОСОБА_1 (згідно договору оренди транспортного засобу) при перевезенні вантажу (буряка).

Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснювалася на підставі направлення на рейдову перевірку №012800 від 08.11.2021 та графіка проведення рейдових перевірок Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки в період з 08.11.2021 по 14.11.2021.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки MAN TGA 18.440 - сідловий тягач, реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом самоскидом марки MOL K812F, реєстраційний номер НОМЕР_4 , на підставі талону (роздруківки) зважування №95 від 11.11.2021 зафіксовано перевищення нормативно визначених вагових параметрів транспортного засобу із вантажем, а саме: навантаження на одиночну вісь, а саме - 11,65 т, при нормативно визначених 11 т.

За результатами проведення габаритно-вагового контролю інспекторами Укртрансбезпеки складено Довідку №0074505 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 11.11.2021 та Акт №0054592 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 11.11.2021.

Також складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №313233 від 11.11.2021 в якому зафіксовано, що автомобілем марки MAN TGA 18.440 - сідловий тягач, реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом самоскидом марки MOL K812F, реєстраційний номер НОМЕР_4 здійснювалось перевезення вантажу (буряка) з поля до м. Хоростків, цукровий завод, без товарно-транспортної накладної на вантаж в паперовому вигляді, з перевищенням вагових обмежень, а саме навантаження на одиночну вісь - 11,65 т, що на 5,9% перевищує нормативно визначені 11 т, відповідальність за яке передбачено абзацом 14 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Про розгляд акту №313233 від 11.11.2021 позивача було інформовано листом-повідомленням №95565/24.2/24-21 від 12.11.2021, яке направлялось рекомендованою поштовою кореспонденцією, що підтверджується фіскальним чеком AT "Укрпошти" (номер відправлення 938 від 16.11.2021). Згідно витягу із сайту "Укрпошти", розділу "Відстежити відправлення", вказане відправлення прийняте 16.11.2021, а вже 18.11.2021 вручене адресату особисто.

За результатами розгляду акту №313233 від 11.11.2021 заступником начальника Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки винесено постанову №324068 від 07.12.2021 про застосування адміністративно - господарського штрафу до ФОП ОСОБА_1 у сумі 8500 грн відповідно до абзацу 14 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Згідно виписки Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області по направленій на адресу позивача постанові №324068 від 07.12.2021 ОСОБА_1 17.12.2021 було добровільно сплачено штраф у сумі 8500 грн.

Вважаючи прийняту відповідачем постанову протиправною позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Відповідно до абзацу 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.

Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 цього Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, на час виникнення спірних правовідносин визначалась Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 (далі Порядок №1567, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 3 Порядку №1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Отже, з огляду на викладене, Управління під час здійснення своїх повноважень діє як суб`єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт.

Згідно з пунктом 14 Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку №1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю (абзац другий пункту 16 Порядку №1567).

Виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму (пункт 20 Порядку №1567).

Відповідно до пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-III (далі Закон №2344-III).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з частиною першою статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством (частина друга статті 48 Закону №2344-III).

Частиною четвертою статті 48 Закону №2344-III визначено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Законом України №1534-ІХ від 03.06.2021 "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю" (набрання чинності з 01.10.2021), зокрема абзац 14, частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" викладено в наступній редакції: за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, законодавцем визначено, що відповідальність перевізників у вигляді адміністративно-господарського штрафу наступає в залежності від відсоткового перевищення вагових параметрів, як при перевезенні подільних вантажів (що мало місце у випадку позивача), так і неподільних вантажів.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30 (далі - Правила №30), транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі -16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Згідно пункту 4 Правил №30, допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки).

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі - Порядок №879).

Відповідно до підпункту 3 пункту 2 Порядку 879 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Згідно з пунктом 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль (пункт 15 Порядку №879).

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення (пункт 18 Порядку №879).

За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних (пункт 20 Порядку №879).

У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України (пункт 21 Порядку №879).

Судом встановлено, що проведення рейдової перевірки 11.11.2021 відповідає наведеним вище положенням чинного законодавства, відповідачем правомірно при здійсненні габаритно-вагового контролю у спірному випадку визначалася належність транспортного засобу позивачу до великовагових та/або великогабаритних, перевірялась наявність документів (дозволів) на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку.

Суть порушення, встановленого рейдовою перевіркою у спірному випадку, полягає у перевищенні вагових обмежень, а саме навантаження на одиночну вісь - 11,65 т, що на 5,9% перевищує нормативно визначені 11 т, відповідальність за яке передбачено абзацом 14 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Відповідно до абзацу першого пункту 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктом 26 Порядку визначено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Відповідно до пункту 27 Порядку у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Відповідно до абзацу першого пункту 29 Порядку копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох днів після її винесення уповноваженій особі суб`єкта господарювання під розписку чи надсилається рекомендованим листом з повідомленням.

Отже, розгляд справи про порушення за відсутності суб`єкта господарювання чи його уповноваженої особи можливий лише у разі належного сповіщення суб`єкта господарювання про розгляд справи, а засобами сповіщення суб`єкта господарювання про розгляд справи про порушення визначено розписку чи рекомендований лист із повідомленням.

Суд зазначає, що листом-повідомленням №95565/24.2/24-21 від 12.11.2021 який направлено рекомендованою поштовою кореспонденцією, що підтверджується фіскальним чеком AT "Укрпошти" (номер відправлення 938 від 16.11.2021). Згідно витягу із сайту "Укрпошти", розділу "Відстежити відправлення", вказане відправлення прийняте 16.11.2021, а вже 18.11.2021 вручене адресату особисто, що свідчить про належного сповіщення позивача про розгляд акту №313233 від 11.11.2021.

Будучи належним чином повідомленим про дату розгляду справи про порушення позивач не прибув до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, жодних пояснень чи документів не надсилав.

За результатами розгляду акту №313233 від 11.11.2021 заступником начальника Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки винесено постанову №324068 від 07.12.2021 про застосування адміністративно - господарського штрафу до ФОП ОСОБА_1 у сумі 8500 грн відповідно до абзацу 14 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Суд звертає увагу, що згідно виписки Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області по направленій на адресу позивача постанові №324068 від 07.12.2021 ОСОБА_1 17.12.2021 було добровільно сплачено штраф у сумі 8500 грн.

Щодо посилань позивача на договір №143-Н/21 найму транспортного засобу з екіпажем, який його обслуговує від 20.08.2021 суд зазначає наступне.

Так водій транспортного засобу, ознайомився із Актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №313233 від 11.11.2021 де в графі "Пояснення водія про причини порушень" зазначив наступне: "ТТН в паперовому вигляді не надали, про перевантаження на вісь не знав", що засвідчив своїм особистим підписом.

Водій транспортного засобу надав для перевірки документи на транспортний засіб, зокрема договір оренди, з якого слідує, що транспортний засіб перебуває у користуванні ОСОБА_1 (про що інспектор зазначив в акті перевірки), не повідомляв, що транспортний засіб переданий в суборенду. Тобто, договір №143-Н/21 найму транспортного засобу з екіпажем, який його обслуговує від 20.08.2021, копію якого позивач долучив до позовної заяви, не пред`являвся інспектору під час перевірки. Про те, що наймачем і користувачем транспортного засобу, згідно цього договору, виступало ТОВ "Радехівський цукор", водій не повідомляв. На розгляд справи ФОП ОСОБА_1 , такої інформації та документів також не надавав.

Крім того, згідно пункту 6.4. договору №143-Н/21 найму транспортного засобу з екіпажем, який його обслуговує від 20.08.2021, сторонами якого є Наймодавець - ФОП ОСОБА_1 та Наймач - ТОВ "Радехівський цукор" Наймодавець несе персональну відповідальність за недотримання вимог щодо охорони праці та технічної безпеки, проходження медичного огляду водіїв, технічного огляду автомобілів, порушення екіпажем транспортного засобу правил дорожнього руху, перевищення максимальної ваги вантажу та/або навантаження на осі транспортного засобу та зобов`язаний оплатити всі нараховані у зв`язку із цим контролюючими органами штрафи, відшкодування та ін.

Також під час перевірки транспортних засобів водієм також не пред`являлися тимчасові реєстраційні талони на транспортні засоби, можливість видачі яких передбачена "Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 7 вересня 1998 року, (далі - Порядок державної реєстрації (перереєстрації) №1388) за заявою власника транспортного засобу та наданням документа, що підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Суд вказує, що зважування вищевказаного транспортного засобу позивача на ППГВК здійснювалося за допомогою ваги автомобільної для зважування в русі 20BA-Д-2-lWWS-0,9 зав. номер 2181. Виробник ТОВ "Компанія Ваговимірювальні системи", Україна.

Згідно копії декларації відповідності зважувального обладнання зав. номер 2181, сертифікату перевірки типу UA.TR.113-0076-18 версія 2 від 11.09.2020, а також сертифікату відповідності UA.TR.113-0076/44F-20. від 18.12.2020, який чинний до 17.12.2021 вказане зважувальне обладнання пройшло оцінку відповідності Технічному регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого ПКМУ №94. Метрологічна характеристика вимірювальної техніки відповідає вимогам нормативно-технічної документації, а саме вимогам ДСТУ OIML R 134- 1:2010 "Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь. Частина 1. Загальні технічні вимоги та методи випробовування (OIML R 134-1:2006, IDT)".

Таким чином станом на 11.11.2021 (дата проведення зважування транспортного засобу позивача) метрологічна характеристика вимірювальної техніки відповідала вимогам нормативно-технічної документації.

Таким чином, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача, здійснювався технічними засобами, що пройшли відповідні процедури (передбачені чинним законодавством при введенні в експлуатацію зважувального обладнання вперше) з оцінки відповідності, мають відповідні сертифікати, декларацію відповідності, у зв`язку із чим є придатними до застосування.

Факт перевищення транспортним засобом позивача вагових обмежень також підтверджується талоном (роздруківкою) зважування №95 від 11.11.2021, який формується і видається технічними засобами габаритно-вагового контролю автоматично, що унеможливлює втручання особи в результати зважування.

Суд також зазначає, що документи габаритно-вагового контролю (акт, довідка,) складаються за затвердженою формою, про що зазначено вище і не містять графи, яка б визначала марку, модель та заводський номер вимірювально-зважувального обладнання тощо.

Тому суд не приймає до уваги посилання позивача на відсутність у вказаних документах відомостей про зважувальне обладнання, як на неналежне заповнення документів,

Крім того в талоні-роздруківці зважування №95 від 11.11.2021 зазначено номер ваги "2181", що ідентифікує зважувальне обладнання за допомогою якого проводилась перевірка і на яке надано відповідні документи.

Щодо доводів про відсутність на час проведення рейдової перевірки методики зважування транспортних засобів, що здійснюють перевезення сипучих вантажів, суд вказує, що відсутність методики проведення габаритно-вагового контролю, не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу та від обов`язку по внесенню плати за таке перевищення, що відповідає висновкам Верховного Суду викладених у постановах від 22.12.2021 у справі №420/3371/21, від 03.07.2019 у справі №819/1381/16, від 02.08.2018 у справі №820/1420/17, від 21.09.2018 у справі №804/5296/17.

На момент виникнення спірних правовідносин, не була затверджена відповідна методика Мінекономрозвитку, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю.

Водночас, оскільки за змістом статей 4 і 29 Закону України №3353-ХІІ, статті 33 Закону №2862-IV визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, яким керувався відповідач, суд вважає, що відповідачем правомірно проведений габаритно-ваговий контроль транспортного засобу.

Наведене узгоджується з подальшим нормативним регулюванням спірних правовідносин, а саме скасування пункту 19 Порядку №879 Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №671 без визначення необхідності застосування затвердженого Мінекономрозвитку або іншою методикою.

Діючі нормативно-правові акти не передбачають окремі порядки зважування наливних та насипних вантажів, а також не передбачають якісь інші нормативи допустимих навантажень в залежності від виду вантажу (рідини, сипучі) на осі транспортного засобу ніж ті, що зазначені в пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

В талоні (роздруківці) зважування №95 від 11.11.2021, зафіксовано швидкість транспортного засобу позивача, з якою він проїхав через вагові платформи зважувального обладнання, а саме -2 км/год. Тому така швидкість руху не може призвести до зміщення вантажу під час процедури зважування, як зазначає позивач.

З урахуванням викладеного, оцінюючи правомірність оскаржуваного рішення, перевіряючи дотримання відповідачем критеріїв, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі дотримані, відповідач діяв на підставі, у спосіб, що визначені законами України, відтак ним правомірно винесено постанову №324068 від 07.12.2021 про застосування адміністративно - господарського штрафу до ФОП ОСОБА_1 у сумі 8500 грн відповідно до абзацу 14 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

При цьому суд враховує роз`яснення, що викладені у пункті 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, відповідно до якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Цей же принцип знайшов свій вираз у низці рішень Європейського суду з прав людини, у яких ЄСПЛ неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain); рішення у справі "Серявін та інші проти України").

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною першою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови від 07.12.2021 №324068 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 13 червня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 );

відповідач:

- Придністровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (місцезнаходження: вул. Тролейбусна, 12, м. Тернопіль, 46027, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.