Справа № 200/16319/21
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року справа №200/16319/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Сіваченка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 7 грудня 2021 р. у справі №200/16319/21 (головуючий І інстанції суддя Черников А.О.) за позовом ОСОБА_1 до Добропільської міської ради про визнання протиправними дії, визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Добропільської міської ради, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо прийняття рішення від 17.04.2013 № 6/40-46, яким затверджено генеральний план м. Добропілля, зі змінами, затвердженими рішенням Добропільської міської ради від 20.03.2019 р. № 7/55-22, та плану зонування території м. Добропілля, затвердженого рішенням Добропільської міської ради від 22.05.2013 р. № 6/41-2, без прийняття Верховною Радою України рішення про зміну і встановлення меж міста Добропілля Донецької області; визнати протиправним рішення Добропільської міської ради від 17.04.2013 р. № 6/40-46, яким затверджено генеральний план м. Добропілля без прийняття Верховною Радою України рішення про зміну і встановлення меж міста Добропілля Донецької області; скасувати рішення Добропільської міської ради від 17.04.2013 р. № 6/40-46; скасувати рішення Добропільської міської ради від 20.03.2019 р. № 7/55-22; скасувати рішення Добропільської міської ради від 22.05.2013 р. № 6/41-2 (а.с. 1-14).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 7 грудня 2021 позовну заяву повернуто (а.с. 85-86).

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування зазначає, що ним було усунуто недоліки апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для повернення позовної заяви.

Сторони у судове засідання не з`явились, повідомлені про розгляд справи належним чином.

Справа розглянута поза датою, визначеною в ухвалі суду від 1 червня 2021 року, з огляду на прийняття Верховною Радою України Законів України «Про правовий режим воєнного стану» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, від 15 березня 2022 року № 2119-IX, від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, від 22 травня 2022 року № 2263-1Х, якими в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року і продовжено його до 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання суду: документа про сплату судового збору у розмірі 2 724,00 грн.; заяви (клопотання) про поновлення строків звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску; копію паспорта громадянина України та копію реєстраційного номеру облікової картки платника податків, завірену відповідно до ч. 5 ст. 94 КАС України; приведення позовних вимоги у відповідність до статті 160 КАС України, а саме: позивачу необхідно вказати, які саме фактично його права у сфері публічно-правових відносин порушені при оскарженні спірних рішень та зазначити, у чому саме конкретно порушуються його права, свободи чи інтереси; копії рішень Добропільської міської ради від 17.04.2013 р. № 6/40-46; від 20.03.2019 р. № 7/55-22; від 22.05.2013 р. № 6/41-2 (а.с. 55-57).

03 грудня 2021 року позивачем з позначенням «на виконання ухвали суду від 29 листопада 2021 року» через електронний суд подано клопотання, в якому вказано, що подання заяви у вигляді електронного документу не потребує долучення копій, а також подана заява про усунення недоліків, в якій висловлено прохання про звільннення від сплати судового збору та понолення строку звернення до суду із цим позовом (а.с. 60-62).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неусунення недоліків позовної заяви з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем відправлений позов через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» з використанням електронного підпису. Але доказів скерування відповідачу пакету документів, направлених суду, позивач не надав, що і було однією з підстав залишення позову без руху.

Частиною 9 ст. 44 КАС України унормовано, що у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Стаття 44 КАС України має назву «Права та обов`язки учасників справи» і при цьому занотовано: «1. Учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

2. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки».

Суд не приймає посилання апелянта на ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07 червня 2021 року у справі № 9901/211/21 (адміністративне провадження № П/9901/211/21), так як вона прийнята за іншими обставинами.

Однією з позовних вимог було скасування рішень Добропільської міської ради від 20.03.2019 р. № 7/55-22; від 22.05.2013 р. № 6/41-2.

В ухвалі суду першої інстанції про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху було зазначено про необхідність вказати, які саме фактично його права у сфері публічно-правових відносин порушені при оскарженні спірних рішень та зазначити, у чому саме конкретно порушуються його права, свободи чи інтереси.

За приписами п. 9 ч. 5 ст. 160 КАС України позивач у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень повинен вказати обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача; оскільки за змістом ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» визначає, що регуляторний акт - це:

-прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання;

-прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Тому суд апеляційної інстанції вважає таку вимогу суду першої інстанції правомірною з правової точки зору з посиланням на п. 1 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) у справі N 1-10/2004 від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004, яким вирішено: «1. Поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші протии Україн від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

За унормуванням ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 250, 311, 315, п. 4, 2 ст. 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 7 грудня 2021 р. залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 7 грудня 2021 р. у справі № 200/16319/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 9 червня 2022 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді І.В. Сіваченко

Е.Г. Казначеєв