Справа № 420/6134/22
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2022-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6134/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУ ПФУ в Одеській області), в якій позивач просить:

визнати протиправними дiп Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згiдно iз п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звiльнених з військової служби, та деяких інших осіб» та виплатити заборгованість з 21.02.2022 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській областi призначити з 21.02.2022 Сулимi Лесi Людвiгiвнi пенсію за вислугу рокiв згідно із п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звiльнених з військової служби, та деяких інших осіб» та виплатити заборгованість з 21.02.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивача звільнено зі служби в Південному міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністертсва Юстиції. Згідно витягу з наказу від 30.11.2018 року №214/ОС вислуга рокiв позивача на день звiльнення становить: в календарному обчисленні - 21 рік 01 мiсяцiв 17 днів; у пільговому обчисленні - 27 років 09 мiсяцiв 19 днiв. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області позивачу призначено пенсію по iнвалідностi вiдповiдно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звiльнених з військової служби, та деяких інших осіб». В свою чергу, враховуючи наявність вислуги рокiв, необхідної для призначення пенсії, позивач звернувся до відповідача із заявою вiд 21.02.2022 року про призначення пенсiї згiдно пункту «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-XII. За результатами розгляду заяви з поданими документами, відповідач відмовив у призначенні позивачу пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідної календарної вислуги років на дату звільнення. Позивач вважає вказані дії пенсійного органу протиправними, оскільки станом на день звільнення зі служби вислуга років в пільговому обчисленні становила 27 років 09 мiсяцiв 19 днiв, а тому він набув право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону 2262-ХІІ.

Ухвалою від 27.04.2022 року поновлено строк звернення до суду, відкрито провадження в адміністративній справі та визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи на підставі ст. 262 КАС України у межах строків, визначених ст. 258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

Від ГУ ПФУ в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву (вх. №ЕП/13135/22 від 13.05.2022 року), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що позивач не набув права на пенсію відповідно до п. «а» ст.12 Закону 2262-ХІІ, оскільки на день звільнення зі служби його вислуга у календарному обчисленні складає 21 рік 01 мiсяцiв 17 днів, замість необхідних 24 роки і більше. Крім того, в Законі 2262-ХІІ не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності вислуги, обчисленої на пільгових умовах. Тому головним управлінням правомірно прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу.

За приписами ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що наказом начальника управління Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністертсва Юстиції від 30 листопада 2018 року №214/ОС полковника внутрішньої служби Сулиму Лесю Людвiгiвну звільнено відповідно до пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України "про національну поліцію".

Наказом №214/ОС від 30 листопада 2018 року визначено вислугу років позивача, так станом на 30.11.2018 року вислуга років становить: в календарному обчисленні - 21 рік 01 місяць 17 днів; у пільговому обчисленні - 27 років 09 мiсяцiв 19 днiв.

З 01.12.2018 позивачу призначено пенсiю по інвалідності на умовах та у розмірах, визначених статтею 21 Закону України від 09.04.1992 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 60 % вiдповiдних сум грошового забезпечення.

Позивач звернувся до відповідача із заявою вiд 21.02.2022 року про призначення пенсiї згiдно пункту «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-XII.

03.04.2022 ГУ ПФУ в Одеській області, розглянувши заяву з поданими документами про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відмовило в призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з невиконанням умов ст.12 Закону №2262-ХІІ, а саме відсутністю необхідної календарної вислуги років на дату звільнення.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

В силу положень пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" "д", "ж", "з" статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.

Відповідно до частини 4 статті 17 Закону №2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Згідно з статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З наведених приписів законодавства слідує, що Законом №2262-ХІІ передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

На виконання зазначених вимог Закону №2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України 17.07.1992 постановою №393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - Порядок №393).

Пунктом 1 Порядку №393 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» і «з» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, військова служба в Державній прикордонній службі.

Верховний Суд у своїх постановах від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17, від 10 липня 2019 року у справі № 1840/3347/18, від 22 серпня 2019 року у справі №295/7220/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі №360/1432/19 та від 27 березня 2020 року у справі №569/727/17, від 23 червня 2020 року у справі №750/10827/16-а, від 20 січня 2021 року у справі №620/509/19 викладав висновок про те, що задля отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Водночас Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду в постанові від 03 березня 2021 року у справі 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону № 2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Вказана позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18.

Так, Верховний Суд в складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 14.04.2021 по справі №480/4241/18 зробив наступні правові висновки:

- в цілях Закону №2262 календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

- для призначення пенсій за вислугу років за Законом №2262-ХІІ календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.

Отже, на підставі вище зазначеного, суд вважає необґрунтованим посилання відповідача у відзиві на те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років.

Як встановлено судом, на момент звільнення вислуга років позивача складала у пільговому обчисленні 27 років 09 мiсяцiв 19 днiв, з урахуванням норм Порядку №393. Позивач звільнений зі служби 30.11.2018 року.

Таким чином, відповідач при розгляді заяви позивача вiд 21.02.2022 року з поданими документами про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років повинен був врахувати календарну вислугу років позивача, виходячи з пільгового стажу у розмірі 27 років 09 мiсяцiв 19 днiв.

Тобто, з урахуванням зазначеного правового висновку, позивач має право на призначення пенсії за вислугу років.

Враховуючи наведені вище висновки Верховного Суду щодо врахування до вислуги років, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, як календарної, так і пільгової вислуги, суд зазначає, що маючи на час звільнення зі служби станом на 30.11.2018 року вислугу років у пільговому обчисленні 27 років 09 мiсяцiв 19 днiв, позивач має право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту "а" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

При цьому, з матеріалів пенсійної справи вбачається та відповідачем не заперечується, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за вислугу років 21.02.2022 року, а відтак останній має право на призначення пенсії за вислугу років саме з 21.02.2022 року.

Між тим, щодо вимог про виплату відповідачем заборгованості з 21.02.2022 року, суд зазначає про їх передчасність та відсутність підстав для задоволення, оскільки у спірних правовідносинах призначення пенсії на підставі пункту "а" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" ще не відбулось, а тому задоволення позову у вказаній частині буде свідчити про вирішення спору на майбутнє, що не узгоджується із завданням адміністративного судочинства.

Таким чином, з огляду на заявлені позивачем вимоги та встановлені судом обставини справи суд вважає за необхідне визнати протиправними дiп Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згiдно iз п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звiльнених з військової служби, та деяких інших осіб» та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській областi призначити Сулимi Лесi Людвiгiвнi пенсію за вислугу рокiв згідно із п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звiльнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 21.02.2022 року.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дiп Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згiдно iз п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звiльнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській областi призначити Сулимi Лесi Людвiгiвнi пенсію за вислугу рокiв згідно із п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звiльнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 21.02.2022 року.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.