Справа № 280/2934/22
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

13 червня 2022 року (16:00)Справа № 280/2934/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коцинян Меружан Оганесовича (вул. Сталеварів, буд. 12, оф. 33, м. Запоріжжя, 69002), треті особи, які не заявляють самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» (вул. Підвисоцького Професора, 10/10, м. Київ, 01103, ), Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними та скасування постанов, стягнення безпідставно стягнутих коштів,

ВСТАНОВИВ:

24.02.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коцинян Меружан Оганесовича (далі відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, в якій позивач просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову ВП №68142498 від 13.01.2022 про відкриття виконавчого провадження, винесену відповідачем;

визнати протиправною та скасувати постанову ВП №68142498 про арешт коштів боржника, звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесену відповідачем від 13.01.2022;

визнати протиправною та скасувати постанову ВП №68142498 від 13.01.2022 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, винесену відповідачем;

визнати протиправною та скасувати постанову ВП №68142498 від 26.01.2022 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, винесену відповідачем;

стягнути з відповідача на користь позивача зарплатні кошти в розмірі 2812,01 грн., що були безпідставно стягнуті.

Ухвалою суду від 13.05.2022 позивача звільнено від сплати судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач, в порушення вимог ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», безпідставно відкрив виконавче провадження та виніс оскаржувані постанови, оскільки відповідач приймає до виконання виконавчі документи, та, відповідно, відкриває виконавче провадження виключно за місцем проживання, перебування, роботи боржника, яким є Запорізька область або у разі наявності майна боржника, місцем знаходження якого є Запорізька область. Окрім того, однією з підстав для відкриття виконавчого провадження є заява стягувача про примусове виконання рішення. Відповідач є приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області, а тому його діяльність згідно ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» не розповсюджується на боржників, що проживають на території м. Київ. Таким чином, вбачається порушення правил територіальної підвідомчості з богу відповідача. На підставі викладеного просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 13.05.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

17.05.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. №17902) у якому зазначає, що 12.01.2022 на примусове виконання до приватного виконавця надійшла заява стягувача ТОВ «BBC-Факторинг» про примусове виконання виконавчого напису за №21247 від 26.11.2021, виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «BBC-Факторинг» заборгованості на суму 8870,00 грн. У відповідності до ст. ст.3, 4, 24, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» 13.01.2022 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №68142498. Вивчивши зміст виконавчого вищевказаного виконавчого документа, на підставі якого відкрито виконавче провадження №68142498, встановлено, що адреса боржника зазначена у виконавчому документі: АДРЕСА_3 . Тобто фактично є територією, підвідомчою приватному виконавцю Запорізького виконавчому округу. Приватний виконавець не зобов`язаний перевіряти вірогідність відомостей, зазначених у виконавчому документі, та повідомлених стягувачем. Фактично, позивачем не наводиться жодних підстав, за яким виконавцем допущено порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження. Відтак, позовні вимога є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Треті особи правом на подання до суду пояснень по суті спору не скористались.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання № 77527456 від 15.01.2022, ОСОБА_1 зареєстрована з 01.04.2019 по теперішній час за адресою: АДРЕСА_4 .

26.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною вчинено виконавчий напис за №21247 про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» заборгованості в розмірі 8870,00 грн.

При цьому, в означеному виконавчому написі адресою реєстрації боржника вказано: АДРЕСА_5 (а.с.67).

22.12.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» звернулось до приватного виконавця із заявою вих. № б/н про примусове виконання виконавчого напису №21247 від 26.11.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з боржника ОСОБА_1 коштів у розмірі 8870,00грн., в якій зазначено адресу реєстрації боржника: АДРЕСА_5 .

13.01.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Коциняном М.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №68142498 з примусового виконання виконавчого напису №21247 від 26.11.2021.

В зазначеній постанові про відкриття виконавчого провадження в графі адреса боржника зазначено: АДРЕСА_3 .

Крім того, в межах зазначеного виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Коциняном М.О. винесено наступні постанови:

про арешт коштів боржника ВП №68142498 від 13.01.2022;

про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №68142498 від 13.01.2022;

про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження №68142498 від 26.01.2022.

Відповідно до довідки ТОВ «Конві-Пак» вих. № 1 від 17.01.2022, ОСОБА_1 з 06.12.2017 по теперішній час працює на посаді юриста ТОВ «Конві-Пак» (а.с.19).

За даними роздруківки виписки по картковому рахунку в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», відкритому на ім`я ОСОБА_1 , на вказаний у виписці рахунок позивачу регулярно надходили суми коштів з призначенням «зарахування заробітної плати», 25.01.2022 з зарплатного рахунку позивача за виконавчим документом № 21247 від 26.11.2021 стягнуто 2812,01 грн. (а.с.35).

Не погодившись із зазначеними постановами, позивач звернулась за захистом своїх прав та інтересів до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України Про виконавче провадження №1404-VІІІ від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VІІІ), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VІІІ, примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Частинами 1, 2 статті 5 Закону №1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону.

У частині 1 статті 4 Закону №1404-VIIІ визначено вимоги до виконавчого документа, а саме: у виконавчому документі зазначаються, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Згідно із приписами частини 4 статті 4 Закону №1404-VIIІ, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю (пункт 10).

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника (частина 2 статті 24 Закону №1404-VIIІ).

На підставі частини 1 статті 28 Закону №1404-VIIІ, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів №1403-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1403-VIII).

Згідно зі статтею 1 Закону №1403-VIII, примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (надалі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України Про виконавче провадження випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 Закону №1403-VIII, у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Частинами 1, 2 статті 25 Закону №1403-VIII, визначено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя; приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Положеннями статті 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні №1382-IV від 11.12.2003 (далі - Закон №1382-IV) установлено, що місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Частиною 2 статті 2 Закону №1382-IV визначено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Пунктом 1 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802; далі - Інструкція №512/5, у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) визначено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 розділу ІІІ Інструкції №512/5, у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо).

У разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документальне підтвердження, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться (яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця (абз. 4 п. 3 розд. ІІІ Інструкції №512/5).

Згідно з пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції №512/5, виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Пунктом 5 розділу ІІІ Інструкції №512/5 встановлено, що у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно із пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції №512/5, місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.

За змістом пункту 13 розділу ІІІ Інструкції №512/5, приватний виконавець самостійно проводить перевірку інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи в іншому виконавчому окрузі або залучає для перевірки цієї інформації іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій за встановленою типовою формою (додаток 3).

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджено наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 22.02.2012 за №282/20595 (далі - Порядок №296/5, у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин).

Відповідно до пунктів 1 та 2 глави 12 розділу І Порядку №296/5, захист цивільних прав здійснюється нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису. Виконавчі написи вчиняються нотаріусами на документах, які встановлюють заборгованість або передбачають повернення майна.

Згідно з підпунктами 2.1, 2.2 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку №296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: - відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; - дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; - номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; - строк, за який має провадитися стягнення; - інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Пунктом 4 Глави 16 розділу II Порядку №296/5 визначено зміст виконавчого напису, зокрема, найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб).

Відповідно до підпунктів 7.1, 7.6 глави 16 розділу II Порядку №296/5, у справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Під час розгляду справи судом встановлено, що приватний виконавець Коцинян Меружан Оганесович здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі Запорізької області.

Також, встановлено, що боржником у виконавчому провадженні №68142498 є фізична особа ОСОБА_1 , яка відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання № 77527456 від 15.01.2022, зареєстрована з 01.04.2019 по теперішній час за адресою: АДРЕСА_4 .

Підставою для прийняття відповідачем до виконання виконавчого документу стало зазначене у заяві про примусове виконання рішення місце реєстрації позивача за адресою: АДРЕСА_5 .

Така ж сама адреса зазначена наявна і у виконавчому написі приватного нотаріуса.

Отже, з огляду на встановлені судом обставини, зазначена в заяві про відкриття виконавчого провадження адреса місця реєстрації боржника документально не підтверджена, тому таку інформацію неможливо вважати відомостями, що ідентифікують боржника.

З аналізу встановлених обставин вбачається, що місце проживання та місце здійснення підприємницької діяльності боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Коцинян М.О. здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, а виконавчий документ у виконавчому провадженні №68142498 прийнято до виконання відповідачем не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи.

Жодних доказів проживання, перебування позивача у Запорізькій області, як і знаходження в останньої її майна відповідачем суду не надано.

При цьому, всупереч п.13 Інструкції №512/5, в матеріалах справи відсутні також відомості про перевірку відповідачем інформації щодо позивача, його майна, місця роботи в іншому виконавчому окрузі, а також щодо залучення для перевірки цієї інформації іншого приватного виконавця.

Зазначена вище адреса місця проживання/реєстрації позивача в Запорізькій області вперше була зазначена приватним нотаріусом Сазоновою О.М. у виконавчому написі, після чого була вказана в заяві приватному виконавцю про примусове виконання виконавчого напису.

Водночас, вказана у виконавчому написі та заяві стягувача інформація про проживання/реєстрації боржника на час його вчинення у Запорізькій області не може слугувати достатньою та достовірною підставою для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання цього виконавчого напису у Запорізькій області, без перевірки приватним виконавцем інформації щодо проживання боржника на дату відкриття виконавчого провадження, оскільки у протилежному випадку допускалася б можливість зазначення стягувачем будь-якої адреси боржника (не підтвердженої доказами) задля штучної зміни виконавчого округу.

При цьому, суд враховує, що Закон № 1404-VIII не передбачає можливості передачі приватним виконавцем виконавчого документа після відкриття виконавчого провадження у разі отримання інформації про відсутність у його виконавчому окрузі місця проживання чи майна боржника, а тому перевірка відповідних даних має проводитись саме на стадії вирішення питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки здійснення заходів примусового виконання вимог виконавчого документа у Запорізькій області значно обмежує права боржника на участь у виконавчому провадженні з огляду на територіальну віддаленість через фактичне проживання позивача у м. Києві.

Отже, у даному випадку відповідач, отримавши заяву про примусове виконання рішення, повинен був перевірити, чим підтверджується факт реєстрації позивача у Запорізькій області, оскільки з документів чітко вбачається, що зареєстрованим, тобто документально підтвердженим місцем проживання позивача, є м. Київ, і, встановивши, що таких доказів немає, повернути виконавчий документ стягувачу.

Окрім того, у відповідності до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд враховує висновки Верховного Суду в постанові від 15.07.2021 по справі №380/9335/20, яким зазначено: Законом України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна (частина перша статті 24 Закону). Водночас визначення місця проживання та місця перебування наведено у Законі №1382-IV, відповідно до якого місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Виходячи з приписів статті 6 Закону №1382-IV, місце проживання підлягає обов`язковій реєстрації, тобто Закон №1382-IVпов`язує місце проживання особи насамперед із зареєстрованим місцем проживання. Таким чином, факт реєстрації особою свого місця проживання безумовно свідчить про те, що особа обрала певну адресу місцем свого проживання. Законом не заборонено особі мати декілька місць проживання, але у будь-якому випадку адреса, зареєстрована особою у встановленому порядку, виходячи з положень частини десятої статті 6 Закону, є офіційною адресою, а отже, особа правомірно очікує, що за цією адресою з нею буде вестися офіційне листування, а також вчинятимуться й інші юридичні дії, що пов`язані з місцем її проживання.

Отже, відкриття виконавчого провадження у виконавчому окрузі, до якого належить зареєстрована адреса місця проживання боржника, відповідатиме принципу юридичної визначеності, вимогам, установленим частиною другою статті 2 КАС України та вимогам статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому суд звертає увагу на те, що частина друга статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» пов`язує місце виконання рішення приватним виконавцем з фактичним місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходженням боржника - юридичної особи, а не з адресою, зазначеною у виконавчому документі, як це, наприклад, закріплено у частині першій статті 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналізуючи положення статей 9, 18 Закону №1404-VІІІ, положення статті 27 Закону №1403-VIII, а також положення Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» №5942-VI, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду дійшов висновку про те, що виконавець має реальну можливість перевірити місцезнаходження боржника шляхом перевірки необхідної інформації у Єдиному демографічному реєстрі або шляхом запиту до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи. Такі дії відповідатимуть вимогам частини другої статті 2 КАС України, яких приватний виконавець має дотримуватись.

Отже, законодавець, оперуючи поняттям «місце проживання особи», передбачає, що таке місце проживання має бути особою зареєстровано і суб`єкти владних повноважень зобов`язані враховувати таку інформацію при здійсненні ними владно-управлінських функцій.

Таким чином, відсутність прямого обов`язку приватного виконавця перевіряти адресу проживання боржника не спростовує необхідності дотримання ним принципів верховенства права; законності; незалежності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; диспозитивності; гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, які визначені частиною першою статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та кореспондуються з положеннями частини другої статті 2 КАС України, на відповідність яким суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень.

Підсумовуючи викладене, саме лише зазначення місця проживання, яке не має жодного взаємозв`язку з особою боржника, не може вважатися достатньою підставою для прийняття виконавчого документа приватним виконавцем, територіальний округ якої охоплює місце виконання, визначеного за цією адресою.

Таким чином, у спірному випадку відповідач не вчинив всіх можливих дій по встановленню відповідності адреси проживання позивача, зазначеній у виконавчому документі, зареєстрованому місцю проживання позивача, що призвело до порушення прав та інтересів останньої.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідачем не дотримано вимог статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та без достатніх на те правових підстав відкрито виконавче провадження не за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи або знаходження його майна, а в іншому виконавчому окрузі. Відтак, відповідач протиправно та всупереч вимогам чинного законодавства прийняв до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців та, як наслідок, протиправно прийняв оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.01.2022.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.01.2022 у виконавчому провадженні №68142498.

Враховуючи висновок суду щодо протиправності оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження №68142498 від 13.01.2022, суд дійшов висновку, що як наслідок, є й протиправними постанови про арешт коштів боржника, звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 13.01.2022; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 13.01.2022; про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 26.01.2022, оскільки такі постанови прийняті в межах виконавчого провадження №68142498, яке відкрите Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Коцинян Меружан Оганесовичем без належних для цього повноважень.

Окрім того, в межах виконавчого провадження №68142498, із зарплатного рахунку ОСОБА_1 списані грошові кошти в сумі 2812,01 грн.

Положеннями статті 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Приписами частини 1 статті 2, частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».

Таким чином, для повного та всебічного відновлення прав позивача, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача зарплатних коштів, що були стягнуті в межах виконавчого провадження №68142498, яке відкрите Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Коцинян Меружан Оганесовичем без належних для цього повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі статтею 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач доводи позивача не спростував.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнення від сплати судового збору, підстави для стягнення такого відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коцинян Меружана Оганесовича (вул. Сталеварів, буд. 12, оф. 33, м. Запоріжжя, 69002), треті особи, які не заявляють самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» (вул. Підвисоцького Професора, 10/10, м. Київ, 01103, ), Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними та скасування постанов, стягнення безпідставно стягнутих коштів, - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коцинян Меружана Оганесовича про відкриття виконавчого провадження №68142498 від 13.01.2022; про арешт коштів боржника ВП №68142498 від 13.01.2022; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №68142498 від 13.01.2022; про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження №68142498 від 26.01.2022.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коцинян Меружана Оганесовича на користь ОСОБА_1 на банківський рахунок № НОМЕР_2 , МФО 305299, ЄДРПОУ НОМЕР_3 у AT КБ «ПриватБанк» грошові кошти у розмірі 2812,01 грн.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його підписання.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 13.06.2022.

Суддя Ю.В. Калашник