Справа № 320/12368/20
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Державного підприємства «Інформаційні судові системи» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної судової адміністрації України (далі - відповідач 1, ДСА України), Державного підприємства «Інформаційні судові системи» (далі - ДП «Інформаційні судові системи», відповідач 2), у якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача-1, що полягають у наданні вказівок ДП щодо вжиття заходів щодо обмеження права на доступ до судових рішень з підстав, що не передбачені Законом України «Про доступ до судових рішень», а саме: на виконання постанови слідчого, прокурора про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування та зобов`язати відповідача-1 утриматись від таких дій;

- визнати протиправними дії відповідача-2, що полягають у обмежені права на доступ до судових рішень, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень з підстави, що не передбачена Законом України «Про доступ до судових рішень», а саме: на виконання постанови слідчого, прокурора про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування та зобов`язати відповідача-2 відновити доступ до судових рішень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що протиправними діями відповідач 2 порушує права на доступ до судових рішень та їх відтворення, що визначені статтями 2, 6 Закону України «Про доступ до судових рішень», оскільки в Єдиному державному реєстрі судових рішень стали недоступними до перегляду раніше оприлюднені судові рішення, ухвалені в межах кримінальних проваджень №0000945, №0000683, №0001219, №0000734, №0000713, №0000753, досудове розслідування яких здійснюється Державним бюро розслідувань. З відповіді відповідачів позивачу стало відомо, що загальний та повний доступ до матеріалів кримінального провадження обмежено на підставі постанов про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування, постановлених слідчими управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань. Позивач вважає, що ухвали слідчих суддів не є матеріалами кримінального провадження, тому вказівки слідчих щодо обмеження доступу до них не підлягають виконанню.

Позивач вважає, що обмеження доступу до судових рішень вчинено відповідачем з порушенням Закону України «Про доступ до судових рішень», оскільки жодна з ухвал, до яких відповідач обмежив доступ, не входить до визначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону переліку ухвал, доступ до яких може бути обмежений, окрім того Кримінально-процесуальним кодексом України не передбачено повноважень слідчого на обмеження доступу до судових рішень, слідчий не має повноважень процесуальними рішеннями змінювати положення Закону України «Про доступ до судових рішень». Стверджує, що оскільки судові рішення, наведені в позовній заяві, ухвалювалися у відкритих судових засіданнях, без виклику зацікавлених осіб та у строки, що унеможливлювали присутність громадськості під час їх проголошення, обмеження доступу до них, крім порушення чинного національного законодавства, є порушенням вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 22 липня 2021 року та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, допущено порушень норм процесуального права, зокрема, апелянт зазначає, що відповідачі порушують його право на доступ до судових рішень, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, такої підстави як обмеження доступу до судових рішень за постановою слідчого, прокурора про обмеження доступу користувачів Реєстру до судових рішень, що вже містяться у Реєстрі та/або будуть ухвалені судом у майбутньому Закон України «Про доступ до судових рішень» не містить.

Апелянт звертає увагу, що Закон України «Про доступ до судових рішень» не передбачає права чи обов`язку ДП ІСС вживати заходів щодо обмеження загального доступу до судових рішень, що їм надсилаються та містяться у реєстрі з підстави винесення постанови про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , встановлено строк до 22 жовтня 2021 року для надання відзиву іншим учасникам процесу. Іншою ухвалою від 04 жовтня 2021 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 22 жовтня 2021 року.

Від ДСА України надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач заперечує проти доводів ОСОБА_1 , зазначає, що на Адміністратора Реєстру покладається обов`язок виконувати постанови слідчого або прокурора про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування та вжити всіх технічних заходів для їх виконання до закінчення досудового розслідування. Зазначені постанови не підлягають оскарженню під час досудового розслідування. При цьому відсутність процесуального права на оскарження таких постанов у межах кримінального процесу не свідчить про виникнення такого права в межах адміністративного процесу, оскільки таке питання не відноситься до повноважень адміністративного суду.

Відповідач наполягає, що ДСА не приймала самостійного рішення щодо обмеження доступу до судових рішень, а лише виконувала постанови слідчих ДБР та ГПУ, винесені в рамках кримінальних проваджень.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року продовжено строк розгляду справи на строк, достатній для всебічного та повного розгляду справи.

Від ОСОБА_1 31.12.2021 надійшли додаткові пояснення, у яких останній додає та просить врахувати під час розгляду апеляційної скарги рішення Вищої ради правосуддя від 23.12.2021 №2364/0/15-21 «Про затвердження змін до Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень».

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідачем-2 як адміністратором Реєстру обмежено доступ до судових рішень, ухвалених за результатами судового розгляду у наступних кримінальних провадженнях:

1) у кримінальному провадженні № 0000945:

- ухвала Печерського районного суду м. Києва від 22 серпня 2019 року http://revestr.court.qov.ua/Review/83972033 (оприлюднена у Реєстрі, однак роздруківка з Реєстру у позивача - відсутня);

- ухвала Печерського районного суду м. Києва від 22 серпня 2019 року http://revestr.court.qov.ua/Review/83972117;

- ухвала Печерського районного суду м. Києва від 22 серпня 2019 року http://revestr.court.qov.ua/Review/83972118;

- ухвала Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/50074/19-к від 19 вересня 2019 року http://revestr.court.qov.ua/Review/84754202;

- ухвала Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/50093/19-к від 19 вересня 2019 року http://revestr.court.qov.ua/Review/84754203;

- ухвала Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/50091/19-к від 19 вересня 2019 року http://revestr.court.gov.ua/Review/84754168;

- ухвала Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/50072/19-к від 19 вересня 2019 року http://revestr.court.qov.ua/Review/84754170;

- ухвала Печерського районного суду м. Києва від 9 жовтня 2019 року http://revestr.court.qov.ua/Review/85042804;

- ухвала Печерського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2019 року http://revestr.court.qov.ua/Review/85157112;

- ухвала Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/54257/19-к від 22 жовтня 2019 року http://reyestr.court.qov.ua/Review/85157163;

- ухвала Печерського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2019 року http://revestr.court.qov.ua/Review/85157165;

2) у кримінальному провадженні № 0000683:

- ухвала Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/33318/19-к від 4 липня 2019 року http://revestr.court.qov.ua/Review/83480020;

- ухвала Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/34319/19-к від 4 липня 2019 року http://revestr.court.qov.ua/Review/83083555;

- ухвала Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/34341/19-к від 4 липня 2019 року http://revestr.court.qov.ua/Review/83084520;

- ухвала Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/37545/19-к від 18 липня 2019 року http://revestr.court.qov.ua/Review/83339229;

- ухвала Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/37664/19-к від 30 липня 2019 року http://revestr.court.qov.ua/Review/83972125;

- ухвала Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/39628/19-к від 29 липня 2019 року http://revestr.court.qov.ua/Review/83339305;

- ухвала Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/48268/19-к від 10 вересня 2019 року http://revestr.court.qov.ua/Review/84302655;

- ухвала Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/58043/19-к від 31 жовтня 2019 року http://revestr.court.qov.ua/Review/85407992;

- ухвала Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/65909/19-к від 18 грудня 2019 року http://revestr.court.qov.ua/Review/86775254;

- ухвала Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/65920/19-к від 18 грудня 2019 року http://revestr.court.qov.ua/Review/86775204;

3) у кримінальному провадженні № 0001219:

- ухвала Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/50215/19-к від 23 вересня 2019 року http://revestr.court.qov.ua/Review/85098837;

- ухвала Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/55375/19-к від 17 жовтня 2019 року http://revestr.court.qov.ua/Review/85316449;

- ухвала Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/55367/19-к від 17 жовтня 2019 року http://revestr.court.qov.ua/Review/85381436;

- ухвала Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/55379/19-к від 17 жовтня 2019 року http://revestr.court.qov.ua/Review/85407495;

- ухвала Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/54238/19-к від 30 жовтня 2019 року http://revestr.court.qov.ua/Review/85334963;

- ухвала Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/54244/19-к від 30 жовтня 2019 року http://revestr.court.qov.ua/Review/85334961;

- ухвала Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/54234/19-к від 30 жовтня 2019 р.http://revestr.court.qov.ua/Review/85334967;

- ухвала Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/54241/19-к від 30 жовтня 2019 року http://revestr.court.qov.ua/Review/85334975;

- ухвала Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/54260/19-к від 30 жовтня 2019 року http://reyestr.court.qov.ua/Review/85334969;

- ухвала Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/54239/19-к від 22 листопада 2019 року http://revestr.court.qov.ua/Review/85812473;

- ухвала Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/54255/19-к від 22 листопада 2019 року http://revestr.court.qov.ua/Review/85812526;

4) у кримінальному провадженні № 0000734:

- ухвала Печерського районного суду м. Києві у справі № 757/31642/19-к від 19 червня 2019 року http://revestr.court.qov.ua/Review/82554943;

5) у кримінальному провадженні № 0000713:

- ухвала Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/66621/19-к від 23 грудня 2019 року http://revestr.court.qov.ua/Review/86775263;

6) у кримінальному провадженні № 0000753:

- ухвала Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/15449/20-к від 21 квітня 2020 року;

- ухвала Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/15450/20-к від 21 квітня 2020 року.

Позивачем 15 жовтня 2020 року до відповідача-1 подано скаргу щодо незаконного обмеження доступу до судових рішень, з проханням забезпечити ведення ЄДРСР відповідно до положень Закону України «Про доступ до судових рішень» шляхом припинення неправомірних дій ДП «Інформаційні судові системи» щодо обмеження доступу до судових рішень, які були винесені за результатом розгляду судових справ у кримінальних провадженнях №0000945, №0000683, №0001219, №0000734, №0000713, № 0000753, що містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень з підстави, що передбачена Законом України «Про доступ до судових рішень» та відновити доступ до судових рішень, які були винесені за результатом розгляду судових справ у кримінальних провадженнях №0000945, №0000683, №0001219, №0000734, №0000713, №0000753, що містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень з підстави, що передбачена Законом України «Про доступ до судових рішень».

Листом відповідача-1 від 23.10.2020 позивача повідомлено, що згідно з вимогами статті 222 КПК України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого. Зазначає, що обмеження в Реєстрі загального та повного доступу до копій судових рішень у кримінальних провадженнях, зазначених у скарзі, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України до завершення досудового розслідування в даних кримінальних провадженнях здійснюються на виконання постанови органів досудового розслідування.

Стверджує, що відповідач-2, як адміністратор Реєстру, здійснює тільки технічну функцію щодо обмеження загального та повного доступу до електронних копій судових рішень та не наділений повноваженнями надавати будь-яку правову оцінку постановам органів досудового розслідування, на підставі яких здійснюється дане обмеження. У разі, якщо на думку позивача, обмеження в Реєстрі загального та повного доступу до копій судових рішень у кримінальних провадженнях, зазначених у скарзі є неправомірним, позивачу було рекомендовано звернутися до відповідних правоохоронних органів.

Позивачем 15.10.2020 до відповідача-2 подано скаргу на незаконне обмеження доступу до судових рішень з проханням надати інформацію щодо підстав відсутності у Єдиному державному реєстрі судових рішень наведених ухвал Печерського районного суду м. Києва, що були винесені за результатами судового розгляду у кримінальних провадженнях №0000945, №0000683, №0001219, №0000734, №0000713, №0000753. Крім того, просить відповідача-2 негайно припинити неправомірні дії щодо обмеження доступу до судових рішень, які були винесені за результатом розгляду судових справ у кримінальних провадженнях №0000945, №0000683, №0001219, №0000734, №0000713, №0000753, що містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень з підстави, що не передбачена ч. 4 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» та просить відновити доступ до судових рішень, які були винесені за результатом розгляду судових справ у кримінальних провадженнях №0000945, №0000683, №0001219, №0000734, №0000713, №0000753, що містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень та які були обмежені у доступі з підстави, що не передбачена Законом України «Про доступ до судових рішень».

Листом відповідача-2 № 5548/А-14-10-20 від 30.10.2010 позивача повідомлено, що загальний та повний доступ до матеріалів кримінального провадження:

1) №0000945 від 27 червня 2019 року, в рамках якого прийнято зазначені у скарзі позивача судові рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень обмежено на підставі постанови про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування від 28 жовтня 2019 року, постановленої слідчим третього слідчого відділу Першого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) Державного бюро розслідувань Козловим М.Б.;

2) №0000683 від 21 травня 2019 року, в рамках якого прийнято зазначені у скарзі позивача судові рішення, в Єдиному державному реєстрі судових рішень обмежено на підставі постанови про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування від 05 листопада 2019 року, постановленої слідчим третього слідчого відділу Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідування Сергєєвою А.С.;

3) №0001219 від 5 серпня 2019 року, в рамках якого прийнято зазначені у скарзі позивача судові рішення, в Єдиному державному реєстрі судових рішень обмежено на підставі постанови про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування від 26 листопада 2019 року, постановленої слідчим третього відділу Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань Осетровою О.С.;

4) №0000734 від 24 травня 2019 року, в рамках якого прийнято зазначені у скарзі позивача судові рішення, в Єдиному державному реєстрі судових рішень обмежено на підставі постанови про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування від 30 липня 2020 року, постановленої слідчим першого відділу Управління з розслідування кримінальних порушень, вчинених службовими особами, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань Васютою Р.В.;

5) №0000713 від 23 травня 2019 року, в рамках якого прийнято зазначені у скарзі позивачем судові рішення, в Єдиному державному реєстрі судових рішень обмежено на підставі постанови про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування від 24 червня 2019 року, постановленої прокурором у кримінальному провадженні - прокурором першого відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчим центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України Шевеленном О.М.;

6) №0000753 від 28 травня 2019 року, в рамках якого прийнято зазначені у скарзі позивачем судові рішення, в Єдиному державному реєстрі судових рішень обмежено на підставі постанови про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування від 24 червня 2019 року, постановленої прокурором у кримінальному провадженні - прокурором першого відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчим центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України Шевеленном О.М.

Такі обставини зумовили звернення позивача до суду з адміністративним позовом.

Щодо доводів ДСА України про те, що дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач, вважаючи дії відповідачів щодо виконання рішень органів досудового розслідування протиправними, посилаючись на Закон України «Про доступ до судових рішень», звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Відтак, предметом у даній справі є лише дії суб`єктів владних повноважень, якими відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України, є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг, щодо обмеження доступу саме до судових рішень Печерського районного суду міста Києва.

При цьому, варто зазначити, що позивач не оскаржує рішення органів досудового розслідування, як вважає ДСА України, у зв`язку з чим твердження, що справу не належить розглядати за правилами Кодексу адміністративного судочинства України і це заборонено пунктом 2 частини другої статті 19 Кодексу є безпідставними.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на правові позиції Верховного Суду викладені в постановах від 04.02.2021 року у справі №440/1751/20 та від 03 червня 2021 року у справі №640/12538/19, оскільки правовідносини у вказаних справах не є ідентичними даній.

Переглядаючи по суті рішення суду першої інстанції від 22 липня 2021 року, колегія суддів виходить з такого.

Закон України від 22.12.2005 №3262-IV "Про доступ до судових рішень" (далі - Закон №3262-IV) регулює відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень (рішень, судових наказів, постанов, вироків, ухвал), ухвалених судами загальної юрисдикції, та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Згідно з ст. 2 Закону №3262-IV, рішення суду проголошується прилюдно, крім випадків, коли розгляд справи проводився у закритому судовому засіданні. Кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом.

Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Якщо судовий розгляд відбувався у закритому судовому засіданні, судове рішення оприлюднюється з виключенням інформації, яка за рішенням суду щодо розгляду справи у закритому судовому засіданні підлягає захисту від розголошення. У визначених законом випадках судове рішення про надання дозволу на проведення розвідувального заходу або про відмову в наданні такого дозволу, винесене у закритому судовому засіданні, не оприлюднюється і не публікується.

Відповідно до статті 3 Закону №3262-IV, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту.

Підпунктом 3 пункту 1 розділу 1 Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень", затвердженого рішення Вищої ради правосуддя від 19.04.2018, №1200/0/15-18 (далі - Порядок) визначено, що адміністратор Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - адміністратор) - це адміністратор Єдиної судової інформаційної системи державне підприємство "Інформаційні судові системи", віднесене до сфери управління Державної судової адміністрації України (далі - ДСА України). Адміністратор вживає заходи, пов`язані із технічним та організаційно-технологічним забезпеченням функціонування Реєстру, у тому числі такі: створення, вдосконалення та супроводження державної інформаційної системи Реєстру; адміністрування Реєстру; надання доступу до Реєстру; забезпечення зберігання та захисту даних, що містяться в Реєстрі, у тому числі шляхом визначення моделі захисту від загроз витоку інформації та засобів обробки електронних документів у Реєстрі та надання до них безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі "Судова влада України"; виконання інших функцій, передбачених цим Порядком.

Згідно з п.1 розділу 3 Порядку, електронний примірник судового рішення або окремої думки судді оприлюднюється шляхом надсилання до Реєстру у день його виготовлення засобами АСДС. Реєстраційні відомості, зазначені в пункті 3 розділу II цього Порядку, надсилаються до Реєстру у складі електронного документа, який вони описують.

Відповідно до п.4 розділу 8 Порядку, для реалізації права доступу до судових рішень та окремих думок суддів, внесених до Реєстру, неавторизованим користувачам надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судового рішення або його частини з дотриманням вимог цього Порядку. Авторизованим користувачам можуть додатково надаватися інші можливості роботи з образами інформаційних ресурсів Реєстру.

Пунктом 1 розділу 10 Порядку визначено, що обов`язок щодо своєчасного надсилання електронних примірників судового рішення та окремої думки судді для їх внесення до Реєстру шляхом формування та підписання відповідного електронного примірника в АСДС покладається на суддю (суддю-доповідача), який ухвалив таке рішення.

Згідно з розділом 12 Порядку, порушення порядку ведення Реєстру, а також порушення права на доступ до судових рішень мають наслідком відповідальність, встановлену законом.

Адміністратор може обмежити доступ авторизованому користувачу до Реєстру в електронному кабінеті у разі порушення останнім вимог законодавства, цього Порядку або Правил використання Єдиного державного реєстру судових рішень.

Частинами 1-4 статті 4 Закону №3262-IV визначено, що судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.

Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Обмеження права вільного користування офіційним веб-порталом судової влади України допускається настільки, наскільки це необхідно для захисту інформації, яка за рішенням суду щодо розгляду справи у закритому судовому засіданні підлягає захисту від розголошення. Загальний доступ до ухвал про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, про відмову у задоволенні клопотання про обшук житла чи іншого володіння особи, про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії, про відмову у задоволенні клопотання про проведення негласної слідчої (розшукової) дії забезпечується через один рік після внесення таких ухвал до Реєстру.

Згідно зі статтею 7 Закону №3262-IV, у текстах судових рішень, що відкриті для загального доступу, не можуть бути розголошені такі відомості: 1) місце проживання або перебування фізичних осіб із зазначенням адреси, номери телефонів чи інших засобів зв`язку, адреси електронної пошти, реєстраційні номери облікової картки платника податків, реквізити документів, що посвідчують особу, унікальні номери запису в Єдиному державному демографічному реєстрі; 2) реєстраційні номери транспортних засобів; 3) номери банківських рахунків, номери платіжних карток; 4) інформація, для забезпечення захисту якої розгляд справи або вчинення окремих процесуальних дій відбувалися у закритому судовому засіданні; 5) інші відомості, що дають можливість ідентифікувати фізичну особу. Такі відомості замінюються літерними або цифровими позначеннями.

З мотивів безпеки у текстах судових рішень у кримінальних справах, відкритих для загального доступу відповідно до цього Закону, можуть не зазначатися відомості щодо імен (ім`я, по батькові, прізвище) суддів, які розглядали судову справу, та учасників судового процесу.

З метою унеможливлення зміни або знищення речей чи документів у кримінальному провадженні у текстах ухвал про тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних справах, відкритих для загального доступу відповідно до цього Закону, не зазначаються відомості, що дають можливість ідентифікувати осіб, які зазначені в таких ухвалах як володільці речей або документів.

Разом з тим, частиною п`ятою статті 40 КПК України передбачено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відповідно до вимог статті 110 КПК України рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду, є процесуальними рішеннями. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Частинами шостою та сьомою статті 110 КПК України передбачено, що постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення. Постанова слідчого, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Виходячи з такого, відповідачі відповідно до вимог КПК України зобов`язані виконувати постанови слідчого.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, на виконання постанов слідчих Державного бюро розслідувань, які відповідачі не могли не виконати, від 28 жовтня 2019 року, від 5 листопада 2019 року, від 26 листопада 2019 року, від 30 липня 2020 року, від 24 червня 2019 року та від 24 червня 2019 року відповідачем обмежено до перегляду судові рішення, ухвалені в межах кримінальних проваджень №0000945, №0000683, №0001219, №0000734, № 0000713, №0000753.

На переконання судової колегії відповідачі, виконуючи постанови слідчого, прокурора, не діяли очевидно свавільно чи незаконно. Доступ до певних ухвал слідчих суддів, розміщених в Реєстрі, був обмежений, зокрема й для позивача, але сам факт цього не означає, що це обмеження (з боку відповідачів) було неправомірним й цим порушило право на доступ до судових рішень, яке не є абсолютним.

Відповідно до встановленого КПК України порядку кримінального провадження, особа, якої стосується постанова слідчого, прокурора, якщо вона не погоджується з її правомірністю, чи права, свободи чи інтереси якої вона (постанова слідчого, прокурора) порушує, може оскаржити її у порядку кримінального судочинства. В інший спосіб ставити під сумнів правомірність і обов`язковість постанови слідчого, прокурора, як-от самостійно ревізувати їхній зміст (на відповідність вимогам законів України) і таким чином на власний розсуд вирішувати виконувати їх чи ні, видається неприйнятним.

Під час розгляду цієї справи колегія суддів враховує правову позицію, викладену Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23 лютого 2022 року у справі №560/7790/20.

Також колегія суддів вважає необхідним зазначити, що наявність рішення Вищої ради правосуддя від 23.12.2021 №2364/0/15-21 «Про затвердження змін до Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень», на яке посилається та додає до матеріалів справи позивач, не змінює обставин цієї справи та не впливає на висновки, викладені вище.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки колегія суддів доводи апеляційної скарги відхиляє, не змінює та не скасовує рішення суду першої інстанції від 22 липня 2021 року, відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року у справі №320/12368/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк