Справа № 420/26912/21
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2022-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (, місцезнаходження: 65017, м.Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 9)про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 24 грудня 2021 рокунадійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (, місцезнаходження: 65017, м.Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 9), в якій позивач просила:

- Визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не видачі позивачу в день звільнення трудової книжки;

- Зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки 01 грудня 2021 року, який є вимушеним прогулом;

- Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 30 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкритозагальне позовне провадження, розпочате підготовче провадження.

Позов обґрунтовано тим, що з 2015 року позивач проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України та з 11 грудня 2017 року перебувала на посаді завідувача сектору юридичного забезпечення Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції.

У зв`язку з реорганізацією територіального органу, 06 січня 2021 року за № 41/223/Квш головою комісії з реорганізації було сформовано попередження про наступне звільнення позивача відповідно до п. 1 (скорочення чисельності або штату державних службовців) ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

03 лютого 2021 року Південним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції прийнято наказ № 25 о/с «Про особовий склад», яким позивача звільнено з посади за скороченням, з припиненням державної служби.

В той же час позивач зазначила, що рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року по справі № 540/776/21 було повністю задоволено її позов та визнано протиправним та скасовано наказ від 03 лютого 2021 року № 25 о/с «Про особовий склад» в частині звільнення, поновлено на посаді завідувача сектору юридичного забезпечення Південного міжрегіонального управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з 09 лютого 2021 року, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 лютого 2021 року по 12 липня 2021 року включно у сумі 161470, 40 грн. з відрахуванням податків та зборів.

На виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року наказом від 13 липня 2021 року № 69/ОС позивача було поновлено на посаді завідувача сектору юридичного забезпечення Південного міжрегіонального управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з 09 лютого 2021 року.

Наказом Південного міжрегіонального управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 25 листопада 2021 року № 78/ОС позивача звільнено 30 листопада 2021 року з посади завідувача сектору юридичного забезпечення.

Однак, в день звільнення не було видано трудову книжку.

Позивач вважає таку бездіяльність протиправною, оскільки однією із гарантій робітників за приписами КЗпП України є обов`язок роботодавця видати трудову книжку в день звільнення.

Позивач зазначила, що у день звільнення (30 листопада 2021 року) вона була присутня на робочому місці і відповідач зобов`язаний був видати трудову книжку саме 30 листопада 2021 року.

Також позивач зазначила, що її не було повідомлено про звільнення, з огляду на подання 29 листопада 2021 року заяви про відкликання заяви щодо звільнення.

У зв`язку з цим, позивач вважає, що відповідач повинен виплатити неї середній заробіток за час вимушеного прогулу через затримку видачі трудової книжки, відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України.

Позивач зазначила, що отримала трудову книжку із записом про звільнення з органів ДКВС України 01грудня 2021 року.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою з додатками було надіслано на адресу відповідача на електронну пошту 03.01.2022 року.

До суду 10 лютого 2022 року від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи, у тому числі в електронному вигляді.

Ухвалою суду, що занесено до протоколу підготовчого засідання від 14 лютого 2022 року клопотання відповідача задоволено.

Ухвалою суду від 14 лютого 2022 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено розгляд справи на 16 березня 2022 року.

До суду 14 лютого 2022 року від відповідача на виконання ухвали суду надано довідку про середньомісячну заробітну плату ОСОБА_1 за період часу, що передує звільненню та відомість перерахування коштів до виплати за 23.11.2021 року.

У зв`язку з веденням воєнного стану в Україні, підготовче засідання, призначене на 16 березня 2022 року не відбулося та не призначено дату наступного підготовчого засідання через існуючу загрозу життю та здоров`ю людей.

До суду 20 квітня 2022 року від позивача надійшло клопотання про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті в порядку письмового провадження.

Своє клопотання позивач обґрунтувала тим, що через воєнний стан в України відкриті судові засідання не проводяться, і позивач перебуває у м. Херсоні, що є об`єктивно неможливим прибути до суду, та судом з`ясовано всі питання визначені ч. 2 ст. 173, ч. 2 ст. 180 КАС України, а отже можливо закрити підготовче провадження у справі та призначити розгляд справи по суті.

З метою з`ясування думки відповідача щодо заявленого позивачем клопотання судом надіслано на адресу Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції лист від 26.04.2022 року з проханням висловити власну думку.

Станом на 30 травня 2022 року до суду від відповідача не надійшло жодних заяв або клопотань, також відповідачем не надано суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 30 травня 2022 року клопотання позивача про закриття підготовчого провадження та розгляд справи у письмовому провадженні,- задоволено.

Закрито підготовче провадження у справі № 420/26912/21 та призначено розгляд справи по суті, та продовжено розгляд справи № 420/26912/21 у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів в адміністративній справі.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, докази, якими вони підтверджуються, судом у справі встановлені такі факти та обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено паспортом громадянина України (а.с. 39-42).

Суд встановив, що відповідно до витягу з наказу Південного міжрегіонального управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 25 листопада 2021 року № 78/ОС ОСОБА_1 , завідувача сектору юридичного забезпечення Південного міжрегіонального управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиціїзвільнено 30 листопада 2021 року з посади завідувача сектору юридичного забезпечення за переведенням до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань (а.с. 14). Підстава: заява ОСОБА_1 від 16 листопада 2021 року, лист Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 08 жовтня 2021 року № 8/1-21013/Рд.

Позивач у позовній заяві зазначила, що в день звільнення 30 листопада 2021 року неї не було видано трудову книжку.

Позивач подала до голови комісії з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань заяву від 01.12.2021 року про те, що 30 листопада 2021 року неї небула видана трудова книжка (а.с. 11).

Суд встановив, що трудову книжку відповідачем видано позивачу 01 грудня 2021 року, що підтверджено підписом позивача у журналі обліку трудових книжок.

Також суд встановив, що на адресу голови комісії з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань позивач подала заяву від 01.12.2021 року, в якій просила сплатити неї середній заробіток за час вимушеного прогулу 1 робочий день (01 грудня 2021 року); у зв`язку з несвоєчасною видачою трудової книжки, визначити днем звільнення 01 грудня 2021 року, видати новий наказ та внести зміни до трудової книжки (а.с. 7-10).

Суду не надані докази щодо розглядувідповідачем даної заяви та її задоволення.

Не погоджуючись із зазначеною бездіяльністю, позивач звернувся до суду.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 5 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Законом України «Про державну службу» не врегульоване питання видачі трудової книжки при звільненні державного службовця, тому мають бути застосовані загальні норми трудового законодавства.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а15, яка неодноразово підтримана Верховним Судом (постанова від 04.12.2019 справа №825/66/16, постанова від 02.10.19 справа №817/1227/18, постанова від 10.09.2019 справа №814/2791/16, постанова від 19.06.2019 справа № 820/3312/17) за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює спірні відносини, не встановлено порядок видачі трудової книжки роботодавцем працівникові та відповідальність роботодавця за невидачу трудової книжки, то мають бути застосовані до спірних правовідносин норми КЗпП України.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Суд встановив, що відповідно до витягу з наказу Південного міжрегіонального управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 25 листопада 2021 року № 78/ОС ОСОБА_1 , завідувача сектору юридичного забезпечення Південного міжрегіонального управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції звільнено 30 листопада 2021 року з посади завідувача сектору юридичного забезпечення за переведенням до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань (а.с. 14).

Матеріалами справи доводиться, що позивачу видано трудову книжку 01 грудня 2021 року, що підтверджено підписом позивача у журналі обліку трудових книжок.

У свою чергу суд зазначає, що відповідачем не надано доказів на спростування цих фактів та обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не спростовано та не надано жодних заперечень щодо дати видачі позивачу трудової книжки 01 грудня 2021 року, суд доходить висновку, що цей факт доведений та надані позивачем докази є достатніми для встановлення обставини, що трудову книжку позивачу видано відповідачем 01 грудня 2021 року, тому позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не видачі позивачу в день звільнення трудової книжки є правомірними та належать задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки 01 грудня 2021 року, який є вимушеним прогулом, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 5 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Такі самі положення передбачені Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.

Так, за приписами п. 4.1. цієї Інструкції, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до пункту 4.2 цієї Інструкції якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Суд зазначає, що відповідачем не наведені причини, які можна оцінювати як поважні щодо невидачі позивачу трудової книжки у день її звільнення, та які б доводили вину позивача у неотриманні трудової книжки у день звільнення.

Суду не надані докази того, що відповідач в день звільнення позивача організував видачу звільненому працівнику належним чином оформленої трудової книжки та інших кадрових документів та просив позивача їх забрати.

У позовній заяві позивач зазначила, що її не було повідомлено про звільнення, з огляду на подання 29 листопада 2021 року заяви про відкликання заяви щодо звільнення.

Позивач стверджувала, що 30 листопада 2021 року вона була присутня на своєму робочому місці, але трудову книжку неї не було видано. Трудову книжку позивач отримала 01 грудня 2021 року, що не спростовано відповідачем.

Тому,оцінюючи докази, які наявні у справі, та враховуючи, що обов`язок доказування покладений на відповідача,за відсутністю інших доказів, поданих відповідачем,суд доходить висновку, що трудова книжка не була видана ОСОБА_1 у день звільнення з вини відповідача, що є підставою для застосування ч. 5 ст. 235 КЗпП України.

Враховуючи вищевикладені та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки 01 грудня 2021 року є правомірними та належать задоволенню.

Для обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача слід застосувати норми Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Згідно абзацу 3 пункту 2 Порядку середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, тобто що передують дню звільнення працівника, яке згодом визнано незаконним.

Відповідно до п.5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати, яка згідно з п.8 обчислюється діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

Відповідно до наданої відповідачем довідки про середньомісячну заробітну плату ОСОБА_1 за період часу, що передує звільненню, суд встановив, що середньоденна заробітна плата позивача становить 419,35 грн.

Тому вказані позовні вимоги належать задоволенню шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки 01 грудня 2021 року в розмірі 419,35 грн. з урахуванням обов`язкових відрахувань.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідачне довів, з посиланням на відповідні докази, правомірності своїх дій, а тому позовні вимоги належать задоволенню повністю.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог, судовий збір в розмірі 908 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо інших судових витрат позивача, то суд не приймає жодного рішення, оскільки у позовній заяві позивач зазначив, що попередній розрахунок витрат на правничу допомогу не складався та буде надано у продовж 5 днів після ухвалення рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (, місцезнаходження: 65017, м.Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 9)про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (, місцезнаходження: 65017, м.Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 9) щодо не видачі ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) в день звільнення трудової книжки.

Зобов`язати Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (, місцезнаходження: 65017, м.Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 9) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки 01 грудня 2021 року, в розмірі 419,35 грн. (чотириста дев`ятнадцять гривень 35 копійок) з урахуванням обов`язкових відрахувань.

Стягнути з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (, місцезнаходження: 65017, м.Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 9) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко