Справа № 541/380/22
Суддя: Ситник О. В.
Дата ухвалення: 2022-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/380/22
Номер провадження 2-а/541/11/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 червня 2022 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі головуючого судді Ситник О. В. за участі секретаря судового засідання Раданович Ю. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 2 роти Батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області лейтенанта поліції Краснюк Віталія Вікторовича, Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення

встановив:

15 лютого 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Інспектора 2 роти Батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області лейтенанта поліції Краснюк Віталія Вікторовича, Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 04.02.2022 року інспектором 2 роти Батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області лейтенантом поліції Краснюк Віталієм Вікторовичем (надалі по тексту - Відповідач 1) було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5284921 від 04.02.2022 року, якою на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Позивач вважає постанову серії ЕАО № 5284921 від 04.02.2022 року протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки позивач не вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП, а відповідачем всупереч вимогам ст. 245, 280 КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови не було належним чином з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи наявна вина позивача у вчиненні такого правопорушення.

Відповідно до змісту постанови серії ЕАО № 5284921 від 04.02.2022 р.: «04.02.2022 року о 04 год. 25 хв. водій керува тз із забрудненим номерним знаком, що не дає змоги визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів чим порушив п. 2.9.в ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП».

Позивач зазначає, що посилання на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

В оскаржуваній постанові в графі 7 «До постанови додається» відсутнє посилання на будь-який доказ, фото- чи відеозапис на підтвердження доведеності вчиненого правопорушення, зазначені цифри в цій графі не ідентифікують що саме додається до постанови. Якщо постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис правопорушення, цей доказ є неналежним.

На підставі вищевикладеного, позивач вважає, що Відповідач 1 грубо порушив вимоги ст. 278, ст. 279 КУпАП.

На думку позивача, під час зупинки та винесення оскаржуваної постанови, Відповідачем 1 було допущено наступні порушення:

- Не доведено доказів законності зупинки транспортного засобу позивача, як того вимагає ч. 3 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію»;

- Не маючи обгрунтованої підстави для зупинки автомобіля - Відповідач 1 вимагав виконати вимоги п. 2.4.6. ПДР України;

- Не маючи законних та обгрунтованих підстав, без дослідження наявності чи відсутності доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого п. 2.9.в ПДР України, було винесено постанову;

- Порушено порядок підготовки та розгляду справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до ст. 278, 279 КУпАП.

- Порушено право позивача, передбачене ст. 268 КУпАП, а саме відмовлено в долученні до матеріалів справи письмового клопотання позивача, з мотивів що воно ніби-то не вірно оформлене, хоча відповідно до даної статті взагалі не передбачено, яким чином мають надаватись ці пояснення, а тим паче не вказані правила їх оформлення. Фіксація автомобіля позивача (фото, яке пред`являв поліцейський) здійснена з порушенням інструкції «Із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису» № 1026 затверджену Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року, відповідно до якої не передбачено такий технічний пристрій для фіксації правопорушень, як особистий мобільний телефон;

- На будь-які посилання позивача на відсутність з його боку порушення ПДР, та необхідності пред`явити позивачу для ознайомлення доказів, якщо таке правопорушення було - Відповідач 1 лише вимагав виконати вимоги п. 2.4.6 ПДР, та в подальшому без будь-яких з`ясувань обставин виніс дану постанову.

Отже, внаслідок порушення вищезазначених норм чинного законодавства були грубо порушенні конституційні права позивача, та норми КУпАП, у зв`язку з чим постанову не можна вважати законною.

Позивач зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови Відповідач 1 позивачу не надав, а отже відповідно і будь-яких доказів у Відповідача 1 для притягнення позивача до адміністративної відповідальності не має. Статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, а тому провадження по даній справі підлягає закриттю.

Позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5284921 від 04.02.2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 850 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП; провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 121 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 496 грн. 20 коп.

Ухвалою суду від 18.02.2022 в справі було відкрите провадження за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого статтями 257-263 КАС України з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 01 березня 2022 року та надано строк відповідачам для направлення відзиву.

10.05.2022 від відповідача по справі Інспектора 2 роти Батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області лейтенанта поліції Краснюк Віталія Вікторовича надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а. с. 38-46).

16.05.2022 від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив в якому позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити (а. с. 53-60).

В судове засіданні 07.06.2022 учасники справи, повідомлені належним чином про дату, час та місце судового засідання не з`явилися. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягав та просив їх задовільнити (а. с. 61).

Судом встановлено, що постановою інспектора 2 роти Батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області лейтенанта поліції Краснюк Віталія Вікторовича, від 04 лютого 2022 року серії ЕАО № 5284921 на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в сумі 850 гривень. Позивач вважає що постанова, є незаконною та підлягає скасуванню.

В своєму відзиві на позовну заяву, Відповідач 1 проти задоволення позову заперечує, стверджує, що твердження позивача, викладені у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, не обгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, виходячи з наступного.

Поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху (п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію»). Підставу зупинки неодноразово було повідомлено Позивачу, як цього вимагає ч. 4 ст. 35 закону України «Про Національну поліцію».

Інспектор ознайомив ОСОБА_1 з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак скористатися своїми правами позивач не виявив бажання, але заявив клопотання про перенесення розгляду справи за місцем свого проживання на що інспектор відхилив клопотання Позивача, пояснивши при цьому, що розгляд справи проводиться на місці вчинення правопорушення.

В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення Відповідач не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі, про що роз`яснено порушнику.

У відзиві на позовну заяву Відповідач 1 зазначає, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, як і не обґрунтував, що вчиняв дії, спрямовані саме на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу. Санкція статті КУпАП, відповідно до якої Позивача було притягнуто до відповідальності, не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки Позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Відповідач 1 стверджує, що в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення Відповідач 1 не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі, про що роз`яснено порушнику. Відмова у відкладенні розгляду справи не є такою перешкодою.

Відповідач 1 зазначає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 погоджувався з вчиненим правопорушенням, отже ця обставина не потребує доказуванню. Позивач зазначив в позові про те, що він «протре» номерний знак від бруду, що підтверджує ту обставину, що номерний знак був все ж таки забруднений.

Відповідач 1 зазначає, що мав право розглянути справу у скороченому провадженні та на місці вчинення правопорушення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення. Також, зазначає, що сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності не є підставою для звільнення позивача від адміністративної відповідальності та скасування постанови.

Відповідач 1 стверджує, що у суду відсутні повноваження щодо визнання протиправною оскаржуваної постанови, а нормою ст. 284 КУпАП визначено, щовирішення питання про закриття провадження у справі по адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.Відповідач 1 зазначає, що позивач не довів належними засобами доказування обов`язок та підставу відшкодування йому шкоди саме Департаментом патрульної поліції. Враховуючи, що Позивач звернувся до неналежного Відповідача, вимоги щодо стягнення сплаченого судового збору Позивачем з Департаменту патрульної поліції не підлягають задоволенню.З огляду на зазначене, на думку відповідача, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.У відповіді на відзив на позовну заяву позивач зазначає, що вважає, що викладені у відзиві твердження та аргументи є необгрунтованими.Суд, дослідивши докази по справі, проаналізувавши їх у сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вище стоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так дослідження в судовому засіданні копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5284921 від 04.02.2022 року, містить склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Частиною 6 статті 121 КУпАП, передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Суд зазначає, що інспектором 2 роти Батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області лейтенантом поліції Краснюк Віталієм Вікторовичем у фабулі постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5284921 від 04.02.2022 року зазначено, що 04.02.2022 року о 04 год. 25 хв. водій керував тз із забрудненим номерним знаком, що не дає змоги визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів чим порушив п. 2.9.в ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП»

Переглянутий в судовому засіданні відеозаписи події, яка мала місце 04.02.2022 року за участю водія ОСОБА_1 , DVD-R диски з відеозаписом події (а.с. 17), які надані позивачем і містяться в матеріалах справи, свідчать про те, що інспектором 2 роти Батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області лейтенантом поліції Краснюк Віталієм Вікторовичем було зупинено автомобіль яким керував позивач ОСОБА_1 . На прохання ОСОБА_1 надати докази вчинення ним адміністративного правопорушення інспектором показано фото зроблене ним на власний мобільний телефон.

Доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом із забрудненим номерним знаком, що не дає змоги визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів до протоколу про адмністративне правопорушення не приєднано та не надано відповідачем суду при розгляді цієї справи. Також із наданого суду відеозапису події, що знаходиться на DVD-R дисках (а.с. 17) суд позбавлений можливості однозначно візуально встановити, чи був під час події забрудненим номерний знак, що не дає змоги визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів.

Суд наголошує, що відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

З аналізу норми частини 1 статті 74 КАС України та статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що доказ, який не був покладений в обґрунтування та підставу притягнення особи до адміністративної відповідальності, не може розцінюватися як належний.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року та є обов`язковою.

У п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України", в п. 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" та в п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що постанова серії ЕАО № 5284921 від 04.02.2022 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП підлягає скасуванню в зв`язку з недоведеністю вини особи у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, та підлягає поверненню на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Позивач сплатив судовий збір відповідно до вимог Закону України від 08.07.2011 N 3674-VI "Про судовий збір", в сумі 496,20 гривень, в матеріалах справи є докази на підтвердження понесення позивачем судових витрат (а. с. 1). В зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог позивача, є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат понесених позивачем та компенсації їх за рахунок бюджетних асигнувань юридичної особи Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст.ст.19, 20, 72, 77, 242, 243, 244, 246, 250, 255, 262, 295 КАС України, ст.ст.33, 222, 245, 251, 254, 256, 258, 268, 276, 278, 279, 283, 287-288 КУпАП, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Інспектора 2 роти Батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області лейтенанта поліції Краснюк Віталія Вікторовича, Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕОА № 5284921 від 04 лютого 2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачено ч. 6 ст. 121 КУпАП.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лохвиця Полтавської області (адреса проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , орган видачі 5332, виданий 29.07.2019 р.) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривні 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції (Код , адреса: вул. Святослава Хороброго, 9, м. Київ, 03151).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 13.06.2022.

Суддя: О. В. Ситник