Справа № 240/14799/21
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2022-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/14799/21

Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк М.Ф.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

13 червня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Житомирській області від 11.06.2021 №1, №1 та №1.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що уповноважені особи податкового органу безпідставно прийшли до висновку про заниження підприємством своїх податкових зобов`язань з податку на прибуток, з податку на додану вартість, з податку на прибуток приватних підприємств, так як на підтвердження дій підприємства є всі наявні первинні документи.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що в ході перевірки позивача, встановлено відсутність первинних документів бухгалтерського обліку та цілий ряд порушень при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, що призвело до завищення від`ємного його значення та заниження зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств. Також виявлено цілий ряд порушень при визначенні платником своїх зобов`язань з податку на додану вартість, що правомірно стали підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2022, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що в період з 22.04.2021 по 17.05.2021 уповноваженими посадовими особами податкового органу була проведена документальна планова перевірка підприємства з питань дотримання податкового та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2017 по 31.12.2020, про що складено акт перевірки від 24.05.2021.

За результатами перевірки складено акт від 24.05.2021 №5400/06-30-07-01/00110177, у якому зафіксовано порушення ПраТ "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" вимог:

- пп. 134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, п.44.1, 44.2 ст.44 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 484 471 грн, у тому числі за 2018 рік на 180 017 грн, за 2019 рік на 304 454 грн, а також завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 1 476 122 грн, у тому числі за 2017 рік на 446 850 грн, за 2020 рік на 1 029 272 грн;

- п.44.1 ст.44 ПК України, п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198, п.200.1 ст.200 ПК України, в результаті чого занижено податкові зобов`язання з ПДВ до сплати на суму 26 359 грн, у тому числі за листопад 2018 року на 24 667 грн, за лютий 2019 року на 1 692 грн.

Апеляційним судом встановлено, що висновку про завищення позивачем від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2017 рік на 446 850 грн відповідач дійшов з огляду на завищення позивачем собівартості реалізованої продукції за рахунок відображення в даних бухгалтерського обліку витрат на послуги з ремонту техніки від ФОП ОСОБА_1 на суму 446 850 грн.

Висновку про завищення позивачем від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2020 рік на 1 029 272 грн відповідач дійшов з огляду на:

- завищення позивачем фінансових витрат за 2020 рік у звіті про фінансові результати за рахунок включення до фінансових витрат 221 342 грн витрат по нарахованому резерву культивації земель без надання до перевірки підтверджуючих розрахунків та документів;

- не відображення в податкових різницях, які збільшують фінансовий результат, суми витрат визнаних штрафів, пені, неустойки у загальному розмірі 807 930,00 грн.

Висновки відповідача про заниження позивачем податку на прибуток за 2018-2019 роки на загальну суму 484 471 грн обґрунтовані:

- завищення позивачем фінансових витрат за 2019 рік у звіті про фінансові результати за рахунок включення до фінансових витрат 575 459 грн витрат по нарахованому резерву культивації земель без надання до перевірки підтверджуючих розрахунків та документів;

- завищенням собівартості реалізованої продукції за рахунок відображення в даних бухгалтерського обліку витрат по поліпшенню основних засобів (придбання запчастин на загальну суму 470 066,68 грн у ТОВ "Полікарбснаб", ФОП ОСОБА_2 та ТОВ "Будтехкон" для усунення дефектів дробарки СМД-118), яке не підтверджено первинними документами;

- безпідставним відображенням в даних бухгалтерського обліку витрат на придбання у: ФОП ОСОБА_3 стрічки конвеєрної на суму 246 000 грн; у ФОП ОСОБА_4 послуг по перевезенню вантажу на загальну суму 869 952,2 грн; у ФОП ОСОБА_1 послуг з ремонту техніки у 2017 році на суму 446 850 грн та у 2018 році на суму 83 176 грн.

Висновку про заниження позивачем податкових зобов`язань з ПДВ до сплати на суму 26 359 грн, у тому числі за листопад 2018 року на 24 667 грн, за лютий 2019 року на 1 692 грн, відповідач дійшов з огляду на безпідставність віднесення до складу податкового кредиту, сум ПДВ сплачених у вартості товарів, придбаних позивачем у ТОВ "Будтехкон" (сума ПДВ 24 667 грн) та у ТОВ "Донс Компані" (сума ПДВ 1 692 грн).

11.06.2021 на підставі вказаних висновків акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- №1 про зменшення Приватному акціонерному товариству "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2017 рік на 446850,00 грн та за 2020 рік на 1029272,00 грн;

- №1 про збільшення Приватному акціонерному товариству "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" податкових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств на 484 471,00 грн та застосування фінансових санкцій в розмірі 48 447,00 грн;

- №1 про збільшення Приватному акціонерному товариству "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" податкових зобов`язань з податку на додану вартість на 26359,00 грн та застосування фінансових санкцій в розмірі 2636,00 грн.

Позивач не погодився із вказаними рішеннями, вважає їх протиправними, а тому звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Колегія суддів частково погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Щодо висновку відповідача про завищення позивачем фінансових витрат за рахунок включення до фінансових витрат витрат по нарахованому резерву культивації земель без надання до перевірки підтверджуючих розрахунків та документів, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно пп. 134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.

Відповідно до пп.139.1.1 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України фінансовий результат до оподаткування збільшується на суму витрат на створення забезпечень (резервів) для відшкодування наступних (майбутніх) витрат (крім забезпечення (резерву) витрат на оплату відпусток працівникам, інших виплат, пов`язаних з оплатою праці, та витрат на сплату єдиного соціального внеску, що нараховується на такі виплати) відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Згідно пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України" та Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, витрати по нарахованому резерву калькуляції земель безпосередньо впливають на визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток.

Протоколом Державної комісії України по запасах корисних копалин від 26.12.2019 платнику зменшено оцінку корисних копалин, які має право видобувати платник, і зменшено розмір земельної ділянки на якій розміщені такі корисні копалини.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що таке зменшення оцінки корисних копалин призводить до зменшення нарахованого резерву на відновлення (рекультивацію) земельних ділянок, що проводиться за рахунок собівартості виробленої продукції.

Позивач зазначає, що до своїх фінансових витрат за 2019 рік включив витрати по нарахованому резерву калькуляції земель в сумі 575 459,00 грн, за 2020 рік - в сумі 221 342,00 грн, та, що таке включення не впливає на фінансовий результат підприємства.

Однак, варто зауважити, що з 20.12.2019 набрала чинності частина змін до форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємств, затвердженої наказом Мінфіну України від 20.10.2015 №897. Зміни у формі додатка РІ до декларації, затверджені наказом Мінфіну від 14.11.2019 №481 набрали чинності з 01.01.2020.

Додаток РІ складають для роз`яснення рядка 03 РІ Декларації "Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України" і він (додаток) складається з однієї величезної таблиці, яка має 2 головні колонки (різниці, на які збільшується фінансовий результат, і різниці, на які він зменшується), в тому числі різниці, що виникають при формуванні забезпечень (резервів).

Згідно п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV (Закон №996-XIV) фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За вимогами частини першої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина друга статті 9 Закону № 996-XIV).

На підтвердження визначення розміру витрат по нарахованому резерву калькуляції земель за 2019 рік в сумі 575 459 грн та за 2020 рік в сумі 221 342 грн не надано жодних належних документів бухгалтерського обліку.

Таким чином, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок акту перевірки про завищення позивачем фінансових витрат за 2020 рік у звіті про фінансові результати за рахунок включення до фінансових витрат 221 342 грн витрат по нарахованому резерву культивації земель.

При цьому, суд зауважує, висновок про завищення позивачем фінансових витрат за 2019 рік у звіті про фінансові результати за рахунок включення до фінансових витрат 575 459 грн витрат по нарахованому резерву культивації земель без надання до перевірки підтверджуючих розрахунків та документів слугував підставою для нарахування податку на прибуток на вказану суму та відповідних штрафних санкцій згідно податкового повідомлення-рішення від 11.06.2021 №1, а тому апеляційний суд вважає правомірним таке рішення у цій частині.

Висновок відповідача про завищення позивачем фінансових витрат за 2020 рік у звіті про фінансові результати за рахунок включення до фінансових витрат 221 342 грн витрат по нарахованому резерву культивації земель без надання до перевірки підтверджуючих розрахунків та документів слугував підставою для зменшення позивачем від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2020 рік на 221 342 грн згідно податкового повідомлення-рішення від 11.06.2021 №1.

В іншій частині податкове повідомлення-рішення від 11.06.2021 №1 прийняте на підставі висновку відповідача про не відображення в податкових різницях, які збільшують фінансовий результат, суми витрат визнаних штрафів, пені, неустойки у загальному розмірі 807 930 грн, який апеляційний суд також вважає обґрунтованим.

Так, згідно пп.140.5.11 п.140.5 ст.140 ППК України фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується на суму витрат від визнаних штрафів, пені, неустойок, відшкодування збитків, компенсації неодержаного доходу (упущеної вигоди), нарахованих відповідно до цивільного законодавства та цивільно-правових договорів, у тому числі у сфері зовнішньоекономічної діяльності, на користь осіб, які не є платниками податку (крім фізичних осіб, які є платниками податку на доходи фізичних осіб), та на користь платників податку, які оподатковуються за ставкою 0 відсотків відповідно до пункту 44 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу, а також на суму штрафів, пені, нарахованих контролюючими органами та іншими органами державної влади за порушення вимог законодавства.

Однак, в порушення вказаної норми, позивачем не відображені в податкових різницях, які збільшують фінансовий результат, суму витрат від визнаних штрафів, пені, неустойки на загальну суму 807 930 грн.

З урахуванням наведеного суд вважає обґрунтованим висновок перевірки про завищення позивачем від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2020 рік на 1 029 272 грн, а також правомірним прийняте на підставі такого висновку податкове повідомлення-рішення від 11.06.2021 №1 в частині зменшення ПрАТ "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2020 рік на 1 029 272 грн.

В іншій частині податкове повідомлення-рішення від 11.06.2021 №1 прийняте на підставі висновку акту перевірки про завищення позивачем від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2017 рік на 446 850 грн шляхом завищення позивачем собівартості реалізованої продукції за рахунок відображення в даних бухгалтерського обліку витрат на послуги з ремонту техніки від ФОП ОСОБА_1 на суму 446 850 грн.

Також встановлено, що висновки відповідача про вказане завищення позивачем собівартості реалізованої продукції за рахунок відображення в даних бухгалтерського обліку витрат на послуги з ремонту техніки від ФОП ОСОБА_1 у 2017 році на суму 446 850 грн, а також про заниження позивачем податку на прибуток за 2018 рік шляхом безпідставного відображення в даних бухгалтерського обліку витрат на придбання у ФОП ОСОБА_1 послуг з ремонту техніки у 2018 році на суму 83 176 грн, слугували одними із підстав прийняття податкового повідомлення-рішення від 11.06.2021 №1.

Встановлено, що вказані висновки відповідача про завищення витрат на вартість придбаних у ФОП ОСОБА_1 послуг з ремонту техніки у 2017 році на суму 446 850 грн та у 2018 році на суму 83 176 грн, які також підтримані судом першої інстанції, ґрунтуються на наступних позиціях:

- позивачем при проведенні перевірки не було надано на підтвердження вказаних витрат первинних документів бухгалтерського обліку;

- на підтвердження правомірності таких витрат позивачем суду надано договір про надання послуг від 01.02.2017, підписаний від імені ПрАТ "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" керівником ОСОБА_5 , у той час як згідно наказу №110-к від 01.04.2017 ОСОБА_5 на посаду керівника підприємства призначено лише з 01.04.2017, а до 01.04.2017 керівником підприємства був ОСОБА_6 . Таким чином, договір про надання послуг від 01.02.2017 укладений не уповноваженою особою, а тому є нікчемний і не може породжувати жодних правових наслідків.

Крім того, в акті перевірки також вказано неподання ФОП ОСОБА_1 звіту за формою 20-ОПП щодо наявності основних засобів та виробничих потужностей, відсутність у ФОП ОСОБА_1 найманих працівників.

Колегія суддів не погоджується із вказаними висновками, зважаючи на наступне.

За змістом уставленої практики Верховного Суду, зокрема постанови від 03.09.2019 у справі №810/3790/17, при вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте у разі надання контролюючим органом доказів, які і свідчать, що платником податків не було відображено у податковому обліку та задекларовано отриманий прибуток, або документи, на підставі яких платник податків задекларував свої податкові зобов`язання, у тому числі сформував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

З матеріалів справи встановлено, що 01.02.2017 між ПрАТ "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" та ФОП ОСОБА_1 укладено договір №01/02-17 про надання послуг з ремонту техніки.

Наявні у матеріалах справи копії актів здачі приймання робіт, рахунками на оплату послуг, дефектними відомостями ПрАТ "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" підтверджують придбання позивачем у ФОП ОСОБА_1 послуг з ремонту техніки у 2017 році на суму 446 850 грн та у 2018 році на суму 83 176 грн. В акті перевірки зазначено про проведення повної оплати за такі операції.

Таким чином, витрати ПрАТ "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" на придбання у ФОП ОСОБА_1 послуг з ремонту техніки у 2017 році на суму 446 850 грн та у 2018 році на суму 83 176 грн реально понесені позивачем та підтверджені документально.

Дійсно, вказаний договір підписаний від імені ПрАТ "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" керівником ОСОБА_5 , у той час як згідно наказу №110-к від 01.04.2017 ОСОБА_5 на посаду керівника підприємства призначено лише з 01.04.2017, а до 01.04.2017 керівником підприємства був ОСОБА_6 .

Однак, вказана обставина не може жодним чином свідчити про нереальність вказаних операцій між ПрАТ "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" та ФОП ОСОБА_1 .

Суд акцентує увагу на принципі індивідуальної відповідальності за вчинене порушення (частина друга статті 61 Конституції України).

У постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №813/4931/13-а, від 06.02.2018 у справі №802/4940/14, від 20.03.2020 у справі №520/399/19 висловлено правову позицію згідно якої податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентом податкової дисципліни та правильності ведення ним податкового або бухгалтерського обліку. Позивач є відокремленою юридичною особою від своїх контрагентів, а тому не може нести податкову відповідальність за відсутності вини, оскільки це б порушувало конституційний принцип індивідуального характеру відповідальності. Обов`язок ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податків. При цьому, такий платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку, відповідальність стосується кожного окремого платника податків і не може поширюватись на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 у справі "Інтерсплав проти України", якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку. Таким чином, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Отже, у разі підтвердження товарності здійснених поставок та реальності надання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені контрагентом, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.

Стосовно висновків щодо відсутності у ФОП ОСОБА_1 ресурсів для здійснення задокументованих господарських операцій, неподання нею податкової звітності, суд зазначає наступне.

У постановах від 17.09.2019 у справі №807/2332/15, від 21.07.2020 у справі №804/9089/13-а Верховний Суд вказав, що норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності).

Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі №804/4940/14 зазначив, що відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки зокрема залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Водночас, відсутність достатніх (саме на думку контролюючого органу) матеріальних та трудових ресурсів не може беззаперечно свідчити про невиконання цими суб`єктами договірних зобов`язань.

У постанові від 10.09.2019 справа №814/2412/17 Верховний Суд вказав, що без встановлення у судовому порядку обставин відсутності у контрагентів суб`єкта господарювання основних засобів, трудових ресурсів тощо, висновки податкового органу про нереальність господарських операцій з огляду на зазначені обставини носять лише характер припущень.

Необхідно зауважити, що залучення матеріальних та трудових ресурсів для виконання послуг для позивача могло відбуватись без оформлення ФОП ОСОБА_1 трудових відносин з працівниками та без укладання відповідних цивільно-правових договорів щодо залучення матеріальних ресурсів. У такому разі може йти мова про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства при оформленні відносин з отримання певних ресурсів та товарів, однак не про нереальність господарських операцій з позивачем.

Таким чином, апеляційний суд вважає необґрунтованими висновки відповідача та суду першої інстанції про завищення позивачем витрат шляхом включення до їх складу витрат на придбання позивачем у ФОП ОСОБА_1 послуг з ремонту техніки у 2017 році на суму 446 850 грн та у 2018 році на суму 83 176 грн.

Відповідно до вимог п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню податкове повідомлення-рішення від 11.06.2021 №1, в частині зменшення ПрАТ "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2017 рік на 446 850 грн

- №1, в частині нарахування податкового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 14 971,68 грн та штрафних санкції в сумі 1 497,17 грн.

Встановлено, що податкове повідомлення-рішення від 11.06.2021 №1 прийняте на підставі визнаних обґрунтованими судом першої інстанції висновків акту перевірки, про:

- завищення позивачем фінансових витрат за 2019 рік у звіті про фінансові результати за рахунок включення до фінансових витрат 575 459 грн витрат по нарахованому резерву культивації земель без надання до перевірки підтверджуючих розрахунків та документів;

- завищення позивачем витрат за рахунок відображення в даних бухгалтерського обліку витрат на послуги з ремонту техніки від ФОП ОСОБА_1 у 2017 році на суму 446 850 грн, у 2018 році на суму 83 176 грн;

- завищення собівартості реалізованої продукції за рахунок відображення в даних бухгалтерського обліку витрат по поліпшенню основних засобів (придбання запчастин на загальну суму 470 066,68 грн у ТОВ "Полікарбснаб", ФОП ОСОБА_2 та ТОВ "Будтехкон" для усунення дефектів дробарки СМД-118), яке не підтверджено первинними документами;

- безпідставне відображення в даних бухгалтерського обліку витрат на придбання у: ФОП ОСОБА_3 стрічки конвеєрної на суму 246 000 грн; у ФОП ОСОБА_4 послуг по перевезенню вантажу на загальну суму 869 952,2 грн.

Висновок про завищення позивачем фінансових витрат за 2019 рік у звіті про фінансові результати за рахунок включення до фінансових витрат 575 459 грн витрат по нарахованому резерву культивації земель без надання до перевірки підтверджуючих розрахунків та документів апеляційний суд визнав обґрунтованим під час аналізу правомірності податкового повідомлення-рішення від 11.06.2021 №1.

Також апеляційним судом визнано необґрунтованими висновок відповідача про завищення позивачем витрат за рахунок відображення в даних бухгалтерського обліку витрат на послуги з ремонту техніки від ФОП ОСОБА_1 у 2017 році на суму 446 850 грн, у 2018 році на суму 83 176 грн.

Зазначені висновки про завищення собівартості реалізованої продукції за рахунок відображення в даних бухгалтерського обліку витрат по поліпшенню основних засобів (придбання запчастин на загальну суму 470 066,68 грн у ТОВ "Полікарбснаб", ФОП ОСОБА_2 та ТОВ "Будтехкон" для усунення дефектів дробарки СМД-118), обґрунтовані наступним:

- позивачем при проведенні перевірки не було надано на підтвердження вказаних витрат, актів про списання запасних частин, актів (відомостей) про наявність дефектів обладнання;

- згідно дефектної відомості дефекти в роботі дробарки СМД-118 були виявлені лише 31.05.2018, тобто після придбання та списання закуплених запасних частин;

- згідно акту списання запасних частин від 31.05.2018 на проведення ремонту дробарки вже були списані запасні частини, які у ФОП ОСОБА_2 були придбані лише 14.06.2018.

Вказані висновки про безпідставне відображення в даних бухгалтерського обліку витрат на придбання у ФОП ОСОБА_3 стрічки конвеєрної на суму 246 000 грн та у ФОП ОСОБА_4 послуг по перевезенню вантажу на загальну суму 869 952,2 грн обґрунтовані нереальністю задокументованих відносин ПрАТ "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" з вказаними контрагентами з огляду на наступні обставини:

- позивачем при проведенні перевірки не було надано на підтвердження вказаних витрат первинних документів бухгалтерського обліку;

- неподання вказаними контрагентами звітів за формою 20-ОПП щодо наявності основних засобів та виробничих потужностей, звітів щодо наявності найманих працівників;

- у договорі з ФОП ОСОБА_3 не зазначено найменування стрічки конвеєрної та не відображено її відповідність конвеєру;

- поставлений ФОП ОСОБА_3 обсяг стрічки конвеєрної (246 метрів квадратних) не міг транспортуватись з м.Кривий Ріг легковим транспортним автомобілем згідно подорожнього листа службового легкового автомобіля;

- наявність у позивача заборгованості перед ФОП ОСОБА_4 за вказані послуги у сумі 579 952,2 грн;

- товарно-транспортні накладні, надані позивачем на підтвердження отримання від ФОП ОСОБА_4 послуг по перевезенню вантажу не містять номерів та дат їх складання, даних про місця їх складання, пункти навантаження та розвантаження;

- відсутність відповідних зареєстрованих видів діяльності у ФОП ОСОБА_3 ;

Колегія суддів критично оцінює вказані висновки відповідача та суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У постанові від 16.07.2019 у справі №802/2618/14-а Верховний Суд зауважив, що наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарської операції та відмови у формуванні витрат, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, складенням яких мають опосередковуватись ти чи інші господарські операцій.

Апеляційний суд зазначає, що в матеріалах справи наявні первинні документи, які підтверджують придбання ПрАТ "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" у: ТОВ "Полікарбснаб" ременя Е(Д)-14000 до дробарки СМД-118 за видатковою накладною від 23.05.2018 №967; ТОВ "Будтехкон" плити дроблячої нерухомої СМД 111 3440.02.110.0М, плити дроблячої нерухомої СМД 111 3440.02.010.0М верхньої та плити дроблячої нерухомої СМД 111 3440.02.020.0М нижньої до дробарки СМД-118 за видатковою накладною від 08.05.2018 №65; ФОП ОСОБА_2 рукава R6 1DN-25 2,40 м до дробарки СМД-118 за видатковою накладною від 14.06.2016 №836.

Також у матеріалах справи наявна дефектна відомість від 31.05.2018, в якій вказано, що при огляді до дробарки СМД-118 виявлені дефекти в роботі для усунення яких необхідна заміна: плити дроблячої нерухомої СМД 111 3440.02.110.0М - 2 шт, плити дроблячої нерухомої СМД 111 3440.02.010.0М - 1 шт, плити дроблячої нерухомої СМД 111 3440.02.020.0М - 1 шт, ремінь Е(Д)-14000 - 1 шт, рукав R6 1DN-25 2,40 м - 1 шт.

Відповідно до акта списання товарів від 31.05.2018 №171 ПрАТ "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" списано обладнання на загальну суму 470 066,68 грн, а саме: плита дробляча нерухома СМД 111 3440.02.110.0М - 2 шт, плита дробляча нерухома СМД 111 3440.02.010.0М - 1 шт, плита дробляча нерухома СМД 111 3440.02.020.0М - 1 шт, ремінь Е(Д)-14000 - 1 шт, рукав R6 1DN-25 2,40 м - 1 шт.

Згідно п.4.1 Положення про технічне обслуговування устаткування гірничодобувних підприємств, затвердженого наказом Міністерства промислової політики України від 04.07.2003 №281, витрати на технічне обслуговування устаткування належать до витрат на утримання й експлуатацію основних фондів.

Вартість списаного обладнання у сумі 470 066,68 грн позивачем включено до витрат звітного періоду.

Апеляційний суд враховує доводи позивача про те, що ПрАТ "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" є гірничодобувним підприємством, а тому для безперебійної роботи має мати замінні матеріали для устаткування. Відповідачем не доведено протилежного.

Наведене пояснює чому вказані запчастини були придбані до складання 31.05.2018 дефектної відомості та акта списання від 31.05.2018 №171.

Посилання відповідача та суду першої інстанції на те, що згідно акту списання запасних частин від 31.05.2018 на проведення ремонту дробарки вже були списані запасні частини, які у ФОП ОСОБА_2 були придбані лише 14.06.2018, апеляційний суд вважає безпідставними, адже позивачем для проведення ремонту дробарки СМД-118 у ФОП ОСОБА_2 придбано рукав R6 1DN-25 2,40 м за видатковою накладною від 14.06.2016 №836. Тобто, вказаний рукав R6 1DN-25 2,40 м придбано 14.06.2016, а не 14.06.2018.

Таким чином, апеляційний суд вважає необґрунтованим висновок відповідача та суду першої інстанції про завищення позивачем витрат шляхом відображення в даних бухгалтерського обліку витрат на придбання запчастин на загальну суму 470 066,68 грн у ТОВ "Полікарбснаб", ФОП ОСОБА_2 та ТОВ "Будтехкон" для усунення дефектів дробарки СМД-118.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи наявні первинні документи, які підтверджують придбання ПрАТ "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" у:

- ФОП ОСОБА_3 стрічки конвеєрної 800 мм на суму 146 000 грн, стрічки конвеєрної 1000 мм на суму 100 000 грн на умовах договору від 06.05.2019 №06/05, у тому числі, видаткову накладну від 20.05.2019 №20/05 у якій чітко вказано назви товарів (стрічка конвеєрна 800 мм та стрічка конвеєрна 1000 мм) та подорожній лист службового автомобіля від 30.05.2019 №741, який підтверджує перевезення товару вантажним автомобілем ГАЗ 33023 д.н.з НОМЕР_1 ;

- ФОП ОСОБА_4 послуг по перевезенню вантажу на суму 869 952 грн на умовах договору від 01.03.2019 №01-03/19, у тому числі, акти здачі-приймання робіт, товарно-транспортними накладними згідно яких ФОП ОСОБА_4 здійснював перевезення ґрунту в межах території ПрАТ "Ушицький комбінат будівельних матеріалів", що пояснює відсутність у таких ТТН окремих реквізитів.

Також позивачем надані докази використання товарів і послуг, придбаних у вказаних контрагентів у власній господарській діяльності.

Суд враховує, що за даними ЄДР видами діяльності ФОП ОСОБА_3 за КВЕД є, зокрема 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, 46.63 Оптова торгівля машинами та устаткуванням, тобто постачання позивачу стрічки конвеєрної здійснювалось в межах зареєстрованих видів діяльності ФОП ОСОБА_7 .

Щодо доводів про наявність у позивача заборгованості перед ФОП ОСОБА_4 за вказані послуги у сумі 579 952,2 грн, варто зауважити, що узгодження погашення вказаної заборгованості відбулось в судовому порядку згідно ухвали Господарського суду Житомирської області від 30.11.2021 у справі №906/293/21.

Посилання відповідача на відсутність у вказаних контрагентів ресурсів для здійснення задокументованої діяльності, невиконання ними обов`язків з подання податкової звітності, апеляційний суд відхиляє з мотивів застосованих до аналогічним доводів відповідача щодо господарських операцій позивача з ФОП ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість висновків відповідача про безпідставне відображення в даних бухгалтерського обліку витрат на придбання у ФОП ОСОБА_3 стрічки конвеєрної на суму 246 000 грн, у ФОП ОСОБА_4 послуг по перевезенню вантажу на загальну суму 869 952,2 грн.

Наведене у сукупності свідчить про протиправність та необхідність скасування податкового повідомлення-рішення від 11.06.2021 №1 в частині збільшення ПрАТ "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" податкових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств на суму 380 888,08 грн ((446 850 грн + 83 176 грн + 470 066,68 грн + 246 000 грн + 869 952,2 грн) х 18%) та застосування фінансових санкцій в розмірі (380 888,08 грн х 10%) 38 088,81 грн.

Встановлено, що податкове повідомлення-рішення від 11.06.2021 №1 прийняте на підставі висновку відповідача про заниження позивачем податкових зобов`язань з ПДВ до сплати на суму 26 359 грн, у тому числі за листопад 2018 року на 24 667 грн, за лютий 2019 року на 1 692 грн, шляхом на безпідставного віднесення до складу податкового кредиту, сум ПДВ сплачених у вартості товарів, придбаних позивачем у ТОВ "Будтехкон" (сума ПДВ 24 667 грн) та у ТОВ "Донс Компані" (сума ПДВ 1 692 грн).

Порядок нарахування та сплати податку на додану вартість регулюється Розділом V Податкового кодексу України. Зокрема, відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 188.1 статті 188 ПК України встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із пунктом 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В силу пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Встановлено, що ПрАТ "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" до складу податкового кредиту з податку на додану вартість за листопад 2018 року віднесено ПДВ у сумі:

- 24666,67 грн ПДВ, сплачене у вартості товару придбаного у ТОВ "БУДТЕХКОМ", на підставі податкової накладної №1 від 01.11.2018;

- 1692 грн, сформоване за результатами господарських операцій з ТОВ "Донскомпані" (ТОВ "ГРАН-СТОУН") за лютий 2019 року.

Разом з цим, ТОВ "БУДТЕХКОМ" у своїй податковій звітності за листопад 2018 року не відобразило податкові зобов`язання по господарській операції за якою складена податкова накладна №1 від 01.11.2018.

При цьому, згідно п.201.10 ст.201 ПК України відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

ТОВ "Донскомпані" (ТОВ "ГРАН-СТОУН") за лютий 2019 року в установленому законом порядку скорегувало свої податкові зобов`язання з податку на додану вартість, які зумовлені господарськими відносинами з позивачем, зменшивши їх на 1692 грн, що виключає підстави для віднесення позивачем до свого податкового кредиту з податку на додану вартість 1692 грн.

З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про заниження позивачем податкових зобов`язань з ПДВ до сплати на суму 26 359 грн, у тому числі за листопад 2018 року на 24 667 грн, за лютий 2019 року на 1 692 грн, шляхом на безпідставного віднесення до складу податкового кредиту, сум ПДВ сплачених у вартості товарів, придбаних позивачем у ТОВ "Будтехкон" та у ТОВ "Донс Компані", що свідчить про правомірність та відсутність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 11.06.2021 №1.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною першою, сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки, позивач звернувся до суду із позовними вимогами майнового характеру у загальному розмірі 2 038 035 грн, за які заплатив судовий збір у сумі 22 700 грн за подання позовної заяви та у сумі 34 050 грн, а суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог майнового характеру на суму 865 826,89 грн, позивачу підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судовий збір в сумі 24 109,33 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" задовольнити частково.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 11.06.2021 №1 в частині зменшення Приватному акціонерному товариству "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" від`ємного значення оподаткування податком на прибуток за 2017 рік на 446 850 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 11.06.2021 №1 в частині збільшення Приватному акціонерному товариству "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" податкових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств на суму 380 888,08 грн та застосування фінансових санкцій в розмірі 38 088,81 грн.

Відмовити у задоволенні позову в іншій частині.

Стягнути на користь Приватному акціонерному товариству "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області судовий збір у розмірі 24 109,33 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.