Справа № 640/29854/20
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2022-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» Волков Олександр Юрійович про визнання дій протиправними, стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо несвоєчасного повернення вкладів;

- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 380 000, 00 грн., з яких 360 000,00 грн. - пеня за прострочення грошового зобов`язання; 20 000,00 грн. - відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що відповідачем протиправно здійснено виплату гарантованої суми за вкладами несвоєчасно, а тому вона має право на стягнення пені, що передбачено частиною 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того вказувала, що внаслідок безпідставного утримання грошових коштів їй було завдано моральну шкоду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Зокрема, апелянт зазначає, що твердження суду першої інстанції про те, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не має фінансових зобов`язань перед позивачем, оскільки відсутні договірні відносини, не відповідає положенням Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Наголошує на протиправності дій відповідача щодо несвоєчасного повернення вкладів та порушення останнім вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Звертає увагу, що позовні вимоги полягають у стягненні пені та моральної шкоди згідно норм частини 5 статті 10 та частини 2 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а не нарахувань, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 20.05.2015 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_2 укладено договір №980-052-000000467 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)», відповідно до умов якого позивачу було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні.

Крім того між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_2 укладено договір про надання та використовування платіжної картки, та відкрито картковий рахунок № НОМЕР_2 для здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу.

На підставі постанови Правління Національного банку України «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» від 23 травня 2016 року № 14/БТ, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» від 23 травня 2016 року № 812, згідно з яким з 23 травня 2016 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський».

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12 липня 2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12 липня 2016 року № 1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13 липня 2016 року до 12 липня 2018 року включно.

На час введення в ПАТ «Банк Михайлівський» тимчасової адміністрації, згідно виписки по особовим рахункам станом на 23.05.2016, на поточному рахунку позивача № НОМЕР_1 знаходилися грошові кошти в сумі 179 670,04 грн., на картковому рахунку № НОМЕР_2 - у сумі 27 566,14 грн.

19.07.2016 позивач звернулася із заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про включення її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Як стверджує позивача, грошові кошти у розмірі 27 566,14 грн. були повернуті Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 10.11.2016 на підставі заяви на виплату суми відшкодування та заяви на видачу готівки №810683 від 10.11.2016.

Грошові кошти у розмірі 172 269,90 грн. отримано позивачем 01.08.2019 на виконання рішення суду у адміністративній справі №826/14119/16.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо несвоєчасного повернення вкладів, у зв`язку з чим, на переконання позивача, вона має право на стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб пені та моральної шкоди згідно норм частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач звернулася до суду з даним позовом.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження ФГВФО, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон №4452-VI).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №4452-VI тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом; ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно пунктів 1, 2, 3, 5 частини п`ятої статті 36 Закону №4452-VI під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку; нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Пунктом 1 частини шостої статті 36 Закону №4452-VI передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п`ятої цієї статті, не поширюється на зобов`язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Згідно із частиною п`ятою статі 45 Закону №4452-VI протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 46 Закону №4452-VI з дня початку процедури ліквідації банку банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенні ліквідаційної маси.

У спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Фонд виконує свої зобов`язання перед позивачем та несе відповідальність за їх невиконання виключно в межах, передбачених Законом.

Саме Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено початок виплат вкладникам гарантованих сум відшкодування - в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для деяких банків - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку (частина перша статті 28 Закону), та завершення - у день подання документів для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи (частина сьома статті 26, частина третя статті 28 Закону).

Частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», на положення якої посилається позивач, визначено, що у разі якщо виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги), за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

Однак, вказана норма визначає права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг) та застосовується у договірних відносинах між споживачем та виконавцем.

В даному ж випадку, між позивачем та відповідачем договірні відносини відсутні, оскільки свої обов`язки відповідач здійснює на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним нормативним актом.

Правова позиція з цього питання викладена Верховним Судом у постанові від 01 червня 2022 року у справі № 280/1043/20.

Суд апеляційної інстанції також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 15 травня 2018 року у справі № 761/31569/16-ц, у відповідності до якої під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування штрафних санкцій (пункт 3 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 360 000,00 грн відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди колегія суддів зазначає, що Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами є спеціальними, не передбачено право позивача на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з невиплатою банком-агентом гарантованих сум відшкодування, що також узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 01 червня 2022 року у справі №280/1043/20.

При цьому, у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо.

У позовній заяві позивачем зазначено, що протиправна поведінка відповідача та його службових осіб, незаконне позбавлення її прав на отримання гарантованого законом відшкодування за вкладом призвели до душевних страждань; в результаті переживань у позивача з`явились проблеми з тиском, дратівливість та погіршився сон. Завдану моральну шкоду позивач оцінила у 20 000,00 грн.

Однак, такі доводи не можуть слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.П. Мельничук

Суддя О.М.Оксененко