Справа № 620/2384/22
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2022-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2022 року Чернігів Справа № 620/2384/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі також ГУ ПФУ, відповідач) про визнання неправомірними дії відповідача щодо не зарахування до стажу позивача періоду роботи у ВАТ «Бахмічм`ясокомбінат» з 25.10.1999 по 14.05.2002, зобов`язання відповідача зарахувати до стажу позивача вказаний період, та призначити позивачу пенсію за віком з 08.11.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що відповідачем безпідставно не зараховано стаж роботи позивача у спірний період, оскільки даний факт підтверджується записами в трудовій книжці.

Ухвалою суду від 23.02.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач у відзиві позов не визнає, посилаючись на те, що позивачем не було надано відповідних документів на підтвердження того, що він підлягав державному соціальному страхуванню, або сплатив страхові внески, що слугувало підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу спірного періоду.

Розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, які мають значення для вирішення спору, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд встановив таке.

При досягнення віку 60 років позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком та надав копію трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.02.1979 (а.с.4-5).

ГУ ПФУ листом від 20.08.2021 № 2500-0304-8/42175 повідомило позивачу про відмову у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи у ВАТ «Бахмічм`ясокомбінат» з 25.10.1999 по 14.05.2002 і, відповідно, призначення пенсії, оскільки відсутні документи на підтвердження того, що позивач підлягав державному соціальному страхуванню, або сплатив страхові внески.

Вважаючи свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Конституцією України, Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі по тексту Закон № 1788-XII ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі по тексту Закон № 1058-IV).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ( далі Порядок № 637 ).

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Положеннями статті 62 Закону №1788-XII та пункту 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, зміст наведених норм дає підстави стверджувати, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

З матеріалів справи, суд встановив, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 від 20.02.1979 містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, а саме відомості про підприємство, дату прийняття позивача на посаду, назву цієї посади, дані про договір на виконання робіт, реквізити наказу про звільнення з роботи; ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача.

Відсутність у позивача документу на підтвердження того, що останній підлягав державному соціальному страхуванню, або сплатив страхові внески, не спростовує факт роботи позивача у спірний період.

Відтак, трудовою книжкою позивача підтверджено спірний період роботи.

Посилання відповідача як на підставу відмови у зарахування до страхового стажу спірного періоду на те, що позивачем не надано документів на підтвердження того, що він підлягав державному соціальному страхуванню, або сплатив страхові внески, суд відхиляє, з огляду на таке.

Згідно статтею 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, аналіз наведених приписів законодавства свідчить, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, а не застрахована особа.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні позивачу до страхового стажу спірного періоду та зобов`язання відповідача вчинити вказані дії, і в цій частині позовні вимоги задовольнити.

Разом з тим, позовні вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсії за віком, задоволенню не підлягають, оскільки Пенсійний фонд України та його органи мають виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії, тому є дискреційними. Відповідно суд не повноважний втручатися до таких повноважень та зобов`язувати відповідача призначити позивачу пенсію.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

У відповідності до вимог частин першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн, тому з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати в розмірі 661,60 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, щодо не зарахування до стажу ОСОБА_1 період роботи у ВАТ «Бахмічм`ясокомбінат» з 25.10.1999 по 14.05.2002.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 25.10.1999 по 14.05.2002 у ВАТ «Бахмічм`ясокомбінат».

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 661,60 грн (шістсот шістдесят одна грн 60 коп), сплачений відповідно до квитанції №9259-4456-6696-5155 від 07.02.2022.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області вул.П`ятницька, 83-А,м.Чернігів,14005 .

Повний текст рішення виготовлено 13 червня 2022 року.

Суддя І.І. Соломко