Справа № 380/3251/22
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2022-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/3251/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Стецишин П.Д.

з участю представників: позивача Живко О.Б., відповідача Болотіна М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення про виключення з реєстру платника єдиного податку,

в с т а н о в и в :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Живко Олеся Богданівна, звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Львівській області), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Львівській області №45864/13-01-51-13 від 21.12.2018 про виключення з реєстру платника єдиного податку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач зареєстрований як фізична особа суб`єкт підприємницької діяльності з 27.04.1999 та як платник єдиного податку ІІ групи з 01.01.2012. Рішенням Головного управління ДФС у Львівській області від 21.12.2018 №45864/13-01-51-13 позивача виключено з реєстру платника єдиного податку з 31.12.2018 у зв`язку з наявністю у нього податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів у порядку пп. 298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу України. Позивач отримав вказане рішення листом ГУ ДПС у Львівській області від 20.12.2021 №36790/6/13-01-24-07 у відповідь на адвокатський запит. Зазначає, що податковий борг виник у зв`язку з помилковим поданням 14.02.2018 податкової декларації з плати за землю за 2018 рік, хоча ФОП ОСОБА_1 з 01.01.2017 і до цього часу не є платником орендної плати за землю. Позивач за 2019-2021 роки подавав податкову декларацію платника єдиного податку та сплачував єдиний податок, з приводу чого податковий орган жодних зауважень чи заперечень не мав. Вважаючи вказане рішення протиправним, просить таке скасувати.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких які полягає у такому. Рішенням Головного управління ДПС у Львівській області від 21.12.2018 №45864/13-01-51-13 анульовано реєстрацію платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 , оскільки встановлено, що у нього наявний податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів у порядку, встановленому Податковим кодексом України, що підтверджено ІКП платника з податку «орендна плата з фізичних осіб», розмір якого становить 6 626 грн 43 к. Зазначає, що рішення від 21.12.2018 №45864/13-01-51-13 прийнято податковим органом на підставі п. 299.10 статті 299 Податкового кодексу України за недотримання платником єдиного податку ФОП ОСОБА_1 вимог пп. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 цього Кодексу, який не передбачає проведення документальної перевірки та складання акта перевірки. Вважає вказане рішення таким, що відповідає вимогам чинного законодавства. Просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою від 11.02.2022 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі. Підготовче засідання призначено на 16.03.2022.

Підготовче засідання, призначене на 16.03.2022, відкладено на 13.04.2022 у зв`язку із неявкою сторін.

Відповідачем 21.03.2022 (вх. №21467) подано відзив на позовну заяву. В межах відзиву заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Підготовче засідання, призначене на 13.04.2022, відкладено на 17.05.2022 у зв`язку із клопотанням представника позивача про надання можливості ознайомитись із відзивом на позовну заяву.

Представником позивача 17.05.2022 (вх. №34496) подано заперечення на клопотання про залишення позову без розгляду.

Ухвалою від 17.05.2022 клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду задоволено та поновлено такий. У задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

Підготовче засідання, призначене на 17.05.2022, відкладено на 31.05.2022 для надання можливості подати додаткові докази по справі.

Ухвалою від 31.05.2022 закрито підготовче провадження з призначенням справи до судового розгляду на 07.06.2022.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа суб`єкт підприємницької діяльності з 27.04.1999 та як платник єдиного податку ІІ групи з 01.01.2012, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію серії В02 №473342 та свідоцтвом платника єдиного податку серії НОМЕР_1 .

Рішенням ГУ ДПС у Львівській області від 21.12.2018 №45864/13-01-51-13 ОСОБА_1 на підставі п.299.10 ст.299 Податкового кодексу України виключено з реєстру платника єдиного податку з 31.12.2018 у зв`язку із наявністю податкового боргу в сумі 6 626 грн 43 к. на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що є порушенням пп. 298.2.3 п.298.2 ст. 298 Податкового кодексу України.

Зі слів ОСОБА_1 , про вказане рішення йому стало відомо у грудні 2021 року з мобільного додатку «Дія».

Представник ОСОБА_1 адвокат Живко О.Б. 07.12.2021 звернулась із адвокатським запитом до відповідача з вимогою надіслати ФОП ОСОБА_1 рішення про виключення з реєстру платника єдиного податку або спростувати вказану інформацію.

ГУ ДПС у Львівській області листом від 20.12.2021 №36790/6/13-01-24-07 надіслало ОСОБА_1 рішення від 21.12.2018 №45864/13-01-51-13 про виключення з реєстру платника єдиного податку з 31.12.2018.

Рішення про виключення ОСОБА_1 з реєстру платника єдиного податку від 31.12.2018 №45864/13-01-51-13 є предметом оскарження.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - Податковий кодекс) (тут і далі по тексту - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 291.2 статті 291 Податкового кодексу встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з пунктом 291.3 статті 291 Податкового кодексу, юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до підпункту 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку: друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначено статтею 299 Податкового кодексу.

Відповідно до пункту 299.1 статті 299 Податкового кодексу реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Згідно з пунктом 299.2 статті 299 Податкового кодексу, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначено статтею 299 Податкового кодексу.

Відповідно до пункту 299.10 цієї статті реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу (пункт 3).

Підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу визначено підстави та строки, з якими законодавець пов`язує обов`язок платників єдиного податку перейти на сплату інших податків і зборів.

Зокрема, відповідно до пункту 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу однією з підстав такого переходу є наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

У підпункті 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктом 299.11 статті 299.11 Податкового кодексу у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Пунктом 300.1 статті 300 Податкового кодексу встановлено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Ураховуючи викладене, суд приходить до переконання, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. Таким чином, способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.12.2020 у справі №200/9334/19-а та полягає у тому, передумовою прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку є встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може бути платником єдиного податку.

Вказане спростовує доводи відповідача про те, що чинне податкове законодавство не передбачає проведення документальної перевірки та складання акта перевірки для прийняття спірного рішення.

Як встановлено судом, рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників цього податку було прийнято контролюючим органом фактично з підстав порушення ним підпункту 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.3 статті 298 Податкового кодексу, яке полягало у наявності у позивача податкового боргу на суму 6 626 грн 43 к. на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

Однак суд звертає увагу, що спірне рішення не містить посилання саме на підпункт « 8» підпункту 298.2.3 пункту 298.3 статті 298 Податкового кодексу.

Позивач стверджує про те, що податковий борг виник у зв`язку з помилковим поданням 14.02.2018 податкової декларації з плати за землю за 2018 рік.

Відповідно до статті 109 Податкового кодексу податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Дії позивача у помилковому поданні декларації з плати за землю не свідчить про протиправність його дій, а тому не є податковим правопорушенням у розумінні Податкового кодексу, яке тягне за собою застосування негативних наслідків у вигляді виключення з реєстру платника єдиного податку.

Судом встановлено, що після помилкового подання декларації з плати за землю за 2018 рік, ФОП ОСОБА_1 протягом наступних 2019-2021 років подавав до ГУ ДПС у Львівській області тільки податкові декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, а контролюючий орган не здійснював перевірку на правильність подання таких.

Окрім того, позивачем 07.12.2021 подано до ГУ ДПС у Львівській області уточнюючу декларацію з плати за землю за 2018 рік.

Суд зазначає, що у розумінні підпункту 75.1.1 статті 75 Податкового кодексу камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідачем не проводилось перевірок господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 54 Податкового кодексу податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої декларації, а податкове зобов`язання платника податків, нараховане контролюючим органом вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до абзацу 3 пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно з пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

У відповідності до вище наведених вимог податкового законодавства, ГУ ДПС у Львівській області повинно було надіслати ФОП ОСОБА_1 податкову вимогу по сплаті податкового боргу, оскільки сума боргу останнього перевищувала 1 020 грн (17х60). Проте, як встановлено судом, в порушення таких вимог, відповідачем не надсилалась податкова вимога.

Щодо перевірки контролюючим органом наявності у платника договору оренди землі, суд зазначає таке.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 №161-XIV (далі Закон №161-XIV) відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються, цим Законом, Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до абзацу другого пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу та частини третьої статті 24 Закону №161-XIV органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 01 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 01 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Наведе свідчить, що податковий орган володіє інформацією щодо укладення платниками податків договорів оренди землі з органами місцевого самоврядування та контролює правильність та своєчасність нарахування, а також сплати вказаного платежу. Проте, податковий орган не перевірив наявність у платника договору оренди землі.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що контролюючим органом не було дотримано процедури анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за наявності законодавчо визначених для цього підстав, що свідчить про протиправність спірного рішення.

Окрім цього, при вирішенні спору по суті суд також враховує, що відповідачем не надано до суду належних та достатніх доказів на спростування доказів позивача щодо відсутності податкового боргу.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не подано належних доказів правомірності прийняття ГУ ДПС у Львівській області рішення від 21.12.2018 №45864/13-01-51-13.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши рішення про виключення з реєстру платника єдиного податку ОСОБА_1 від 21.12.2018 №45864/13-01-51-13, суд дійшов переконання, що таке прийнято відповідачем без урахування вимог Податкового кодексу та з порушенням передбачених статтею 2 КАС України принципів для такого роду рішень, тому його слід визнати протиправним та скасувати, задовольнивши позов повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Львівській та ДПС України понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2 481 грн, сплаченого згідно з платіжним дорученням №56 від 29.01.2022.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, буд. 35, м. Львів, 79003, код ЄДРПОУ ВП 43968090) про визнання протиправним та скасування рішення про виключення з реєстру платника єдиного податку задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 21.12.2018 №45864/13-01-51-13 про виключення з реєстру платника єдиного податку ОСОБА_1 .

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003, код ЄДРПОУ ВП 43968090) за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн судових витрат у вигляді судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 13 червня 2022 року.

Суддя О.П. Хома