Справа № 160/5343/22
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2022 року Справа № 160/5343/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управління будівництва-1" про застосування заходів реагування,-
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.04.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Вказану адресу внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, проте конверт повернувся на адресу суду з поштовою відміткою "за закінченням строку зберігання".
Відповідно до частин восьмої та одинадцятої ст. 126 Кодексу адміністративного судочинства України вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи.
Розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Таким чином, ухвала про відкриття спрощеного позовного провадження від 18.04.2022 року вважається належним чином врученою відповідачу.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
- пункт 1.20 глави 1 розділу IV ППБУ: не проведено заміри опору ізоляції і перевірку спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання які мають проводитись 1 раз на 2 роки, якщо інші терміни не обумовлені ПТЕ;
- підпункт 3 пункту 3 розділу III Наказ МВС України 15.01.2018 №25; пункт 3.17 глава 3 розділ V ППБУ : не проведено технічне обслуговування вогнегасників відповідно до Правил експлуатації вогнегасників встановлених чинним законодавством;
- пункт 3 розділу III Наказ МВС України 15.01.2018 №25: на об`єкті відсутній журнал обліку вогнегасників який повинен відповідати вимогам наказу МВС №25 від 15.01.2018;
- підпункт 9 пункту 2.2 глави 2 розділу V ППБУ: пожежні кран-комплекти у адміністративно-побутовому корпусі не підлягають технічному обслуговуванню і перевірці на працездатність шляхом пуску води з реєстрацією результатів перевірки у спеціальному журналі обліку технічного обслуговування;
- підпункт 3 пункту 2.2 глави 2 розділу V ППБУ: пожежні рукава у адміністративно- побутовому корпусі не рідше одного разу на шість місяців не розгортаються та не згортаються наново;
- підпункт 2 пункту 2.2 глави 2 розділу V ППБУ: не всі пожежні кран-комплекти укомплектовані пожежним рукавом однакового з ним діаметра та стволом. Кран-комплекти не укомплектовані важелем для полегшення відкривання вентиля;
- пункт 22 розділу II ППБУ: у адміністративно-побутовому корпусі не забезпечено приміщення котельні легкоскидними конструкціями та віконні прорізи не обладнано пристроями для попередження можливого розкидання скла відповідно до п.6.8 ДБН В.2.5-77:2014.;
- пункти: 6.31, 6.2, 6.4, 6.17 ДБН В.1.1-7:2016; пункт 2.23 глави 2 розділу III ППБУ: у адміністративно-побутовому корпусі у протипожежних перешкодах, які відділяють службові приміщення від котельної не забезпечено дверний проріз протипожежними дверима з межею вогнестійкості не менше ЕІ ЗО.;
- пункт 2.37 глави 2 розділу III ППБУ: у адміністративно-побутовому корпусі допущено замикання на замки, дверей на шляхах евакуації та евакуаційних виходах (адміністративно-побутовий корпус).;
- пункт 2.9 глави 2 розділу III ППБУ: для всіх будівель і приміщень виробничого, складського призначення не визначені категорії щодо вибухопожежної та пожежної небезпеки відповідно до вимог ДСТУ Б В.1.1-36:2016 «Визначення категорій приміщень, будинків та зовнішніх установок за вибухопожежною та пожежною небезпекою», а також клас зони згідно з «Правилами будови електроустановок.Електрообладнання спеціальних установок» (далі - НПАОП 40.1-1.32- 01), у тому числі для зовнішніх виробничих і складських дільниць, які необхідно позначати на вхідних дверях до приміщення, а також у межах зон усередині приміщень та ззовні;
- підпункт 4.2 пункту 4 таблиці А. 1 додатку А Державні будівельні норми України Системи протипожежного захисту (далі - ДБН В.2.5-56:2014); пункт 1.2 глави 1 розділу V ППБУ: будівлю адміністративно-побутового корпусу не обладнано системою пожежної сигналізації 2-го типу відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»;
- пункт 19 таблиці Б. 1 додатку Б ДБН В.2.5-56:2014; пункт 1.2 глави 1 розділу V ППБУ: будівлю адміністративно-побутового корпусу не обладнано системою оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»;
- пункт 14.2 таблиці А. 1 додатку А ДБН В.2.5-56:2014; пункт 1.2 глави 1 розділу V ППБУ: будинки складів не обладнано системою пожежної сигналізації відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»;
- пункт 9.5, 9.6 таблиця А. 2 додатку А ДБН В.2.5-56:2014; пункт 1.2 глави 1 розділу V ППБУ: приміщення складів у будинках різного призначення не обладнано системою пожежної сигналізації відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»;
- пункт 13.1.1 таблиці А. 1 додатку А ДБН В.2.5-56:2014; пункт 1.2 глави 1 розділу V ППБУ виробничі будинки не обладнано системою пожежної сигналізації відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»;
- пункт 8 розділу II ППБУ: приміщення не забезпечені відповідними знаками безпеки. Знаки безпеки, їх кількість, а також місця їх встановлення повинні відповідати ДСТУ ЕИ ІБО 7010:2019 Графічні символи. Кольори та знаки безпеки. Зареєстровані знаки безпеки (ЕІ^ ІБО 7010:2012; А1:2014; А2:2014; А3:2014; А4:2014; А5:2015; А6:2016; А7:2017, ГОТ; ІБО 7010:2011; Атсі 1:2012; Атсі 2:2012; Атсі 3:2012; Атсі 4:2013; Атсі 5:2014; Атсі 6:2014; Атсі 7:2016, ЮТ);
- пункт 2.31 ДБН В.2.5-28:2018; глави 2 розділу III ППБУ: сходові клітини адміністративно- побутового корпусу не обладнано евакуаційним освітлення;
- пункт 7.2.11 ДБН В.1.1.7-2016; пункт 2.37 глави 2 розділу III ППБУ: не обладнано двері сходових кліток пристроями для самозачинення та утіленнями в притулах;
- пункт 1.16 глави 2 розділу IV ППБУ: електрощитки не забезпечені схемою підключення споживачів з пояснювальними написами і вказаним значенням номінального струму апарата захисту;
- абзац другий пункту 2.26 глави 2 розділу IV ППБУ: лінії живлення до кожного побутового кондиціонера, групи кондиціонерів не забезпечено автономним пристроєм електричного захисту незалежно від наявності захисту на загальній лінії, яка живить групу кондиціонерів.
- підпункт 8 пункту 2.2 глави 2 розділу V ППБУ: на дверцятах пожежних шафок невірно вказаний номер телефону для виклику пожежно-рятувальних підрозділів;
- пункт 1.15 глави 1 розділу IV ППБУ: апарати відключення силових та освітлювальних електромереж розміщені всередині складських приміщень;
- пункт 3.17 глави 3 розділу V ППБУ: не здійснене технічне обслуговування вогнегасників;
- пункт 2.22 глави 2 розділу III ППБУ: об`єкт не забезпечений адресним вказівником (назва вулиці, номер будинку) який встановлюється на фасаді будівель або інших видних місцях і освітлюваними у темний час доби;
- підпункт 2 пункту 2.1, глави 2 розділу V ППБУ: наявні пожежні гідранти не приведено у працездатний стан;
- додаток 10 додаток 4 Наказу МВС України 15.01.2018 №25; пункту 3.9 глави 3 розділу V ППБУ: кількість первинних засобів пожежогасіння не відповідає нормам;
- пункт 1.6 глави 1 розділу IV ППБУ: з`єднання, відгалудження, та окінцювання жил проводів і кабелів не здійснюються за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів;
- пункт 2 ПКМУ розділу І від 26.06.2013 № 444 Про затвердження Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях п.16; пункт 16 розділ II ППБУ: посадовою особою не пройдено навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки;
- підпункт 9 пункту 2.1 глави 2 розділу V ППБУ: біля місць розташування пожежних гідрантів не встановлені покажчики з нанесенням на них літерного індексу ГІГ, цифровим зазначенням відстані в метрах від покажчика до гідранта, внутрішнього діаметра трубопроводу в міліметрах, зазначенням виду водопровідної мережі;
- пункт 5 розділу II ППБУ: плани евакуації людей на випадок пожежі не виконано відповідно до ДСТУ 7313:2013 «Знаки безпеки та системи евакуаційні фотолюмінісцентні»;
- пункт 7.3.8. ДБНВ.1.1.7-2016, пункт 2.37 глави 2 розділу III ППБУ: на евакуаційному виході влаштований поріг, висотою більше 0,05 м;
- пункт 2, 4, 5 статті 57 глави 13 розділу V КЦЗУ; пункт 1 Постанови КМУ від 05.06.2013 року № 440 «Про затвердження порядку подання і реєстрації декларації відповідності матеріально - технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки»: не подано та не зареєстровано декларацію відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки;
- пункт 2 розділу III Наказ МВС України № 879 від 05.11.2018 року «Про затвердження правил техногенної безпеки (далі - ПТБ); пункти 1, 2, 3, 6 «Порядок забезпечення населення і особового складу невоєнізованих формувань засобами радіаційного та хімічного захисту» затверджений Постановою Кабміну України від 19.08.2002 № 1200; пункт 2 статті 20 глави 4 розділу III КЦЗУ: не забезпечено працюючий персонал засобами індивідуального захисту від вражаючих факторів. Не визначено обсяги забезпечення працюючого персоналу засобами радіаційного та хімічного захисту, їх типи, а також місце зберігання за погодженням з Головним управління ДСНС України у Дніпропетровській області;
- стаття 33 стаття 20 КЦЗУ: не розроблений, затверджений та погоджений відповідним чином план евакуації працюючого персоналу;
- стаття 20 частини першої пункту 3 КЦЗУ: не розміщено інформацію про заходи безпеки та відповідну поведінку населення у разі виникнення аварії;
- пункт 4 глави 6 розділу V ПТБ: допуск до роботи працівників здійснюється без проходження ними інструктажу з техногенної безпеки;
- додаток 1 пункту 11 ПІШУ №819 від 23.10.2013 року «Про затвердження Порядку проведення навчання керівного складу та фахівців, діяльність яких пов`язана з організацією і
здійсненням заходів з питань цивільного захисту»; пункти 6,15 ПКМУ №444 від 26 червня 2013 р. «Про затвердження Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях»; пункт 8 частини першої статті 20 КЦЗУ: керівником об`єкту не пройдено навчання на територіальних курсах цивільного захисту.
Примірник акта перевірки підписано директором відповідача без зауважень та отримано ним 26.11.2021 року.
Зауваження або заперечення до акту перевірки з боку відповідача відсутні.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року № 877-V.
Так, відповідно до ст. 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Відповідно до статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Згідно частини 7 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" встановлено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.
Відповідно до статті 1 Кодексу цивільного захисту України, даний правовий акт регулює відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.
Статтями 64, 65 та 66 Кодексу цивільного захисту України визначено, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та планових перевірок відповідно до закону. Такий нагляд уповноважений здійснювати і позивач у справі - Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області.
Згідно пункту 12 частини 1статті 67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежно-небезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Частиною 1 статті 68 Кодексу цивільного захисту України визначено, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.
В силу приписів частини 2 статті 68 Кодексу цивільного захисту України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежно-небезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини 1 статті 70 Кодексу цивільного захисту України визначено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є:
1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами;
2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення;
3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки;
4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій;
5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи;
8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій;
9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту.
10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання;
11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.
Частиною 2 статті 70 Кодексу цивільного захисту України визначено, що повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.
Згідно зазначених норм, орган, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, у разі виявлення факту недотримання вимог пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, має право звернутися до суду із позовом про застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд.
В даному випадку, характер суспільної небезпечності встановлених під час перевірки порушень, а також наявність безпосередньої та реальної загрози життю та/або здоров`ю людей є обґрунтованими та беззаперечними.
Відповідно до частин першої-третьої статті 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки на території України, регулювання відносин у цій сфері органів державної влади, органів місцевого самоврядування та суб`єктів господарювання і громадян здійснюються відповідно до цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів.
Діяльність із забезпечення пожежної безпеки є складовою виробничої та іншої діяльності посадових осіб і працівників підприємств, установ та організацій. Зазначена вимога відображається у трудових договорах (контрактах), статутах та положеннях.
Забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.
При цьому, відповідачем не надано жодних пояснень чи доказів в підтвердження відсутності зазначених в акті перевірки порушень, чи здійснення відповідних дій для найшвидшого усунення зазначених порушень.
Доказів оскарження наказу про проведення перевірки чи акту № 1078 від 26.11.2021 року матеріали справи не містять.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управління будівництва-1" про застосування заходів реагування.
Щодо стягнення з відповідача судового збору суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень пов`язанні із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська