Справа № 400/13610/21
Суддя: Фульга А. П.
Дата ухвалення: 2022-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

09 червня 2022 р. № 400/13610/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Фульги А.П. розглянувши у письмовому провадженні питання щодо залишення без розгляду частини позовних вимог в адміністративній справі

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020,

про:визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області (далі - відповідач або Управління), в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії позивачу з 01.01.1991 по 30.04.1992 року із застосуванням відсоткового значення розміру пенсії 66% сум грошового забезпечення, з 01.05.1992 по 31.12.1995 року із застосуванням відсоткового значення розміру пенсії 75% сум грошового забезпечення, з 01.01.1996 по 31.12.2017 року 76% сум грошового забезпечення, з урахуванням індексу інфляції з 01.01.1991 року та раніше виплачених сум; зобов`язати відповідача відповідно до ст.ст.51,63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб », здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.01.1991 по 30.04.1992 року із застосуванням відсоткового значення розміру пенсії 66% сум грошового забезпечення, з 01.05.1992 по 31.12.1995 року із застосуванням відсоткового значення розміру пенсії 75% сум грошового забезпечення, з 01.01.1996 по 31.12.2017 року 76% сум грошового забезпечення, з урахуванням індексу інфляції з 01.01.1991 року та раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на зменшення відповідачем відсотка його грошового забезпечення під час перерахунку його пенсії у 1991-2017 роках.

Ухвалою від 30.12.2021 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому, серед іншого, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 31.03.2021 у справі № 400/12017/19, зазначає, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду.

Відповідно до частини третьої статті 51 Закону № 2262-ХІІ, перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у

розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Суд зазначає, що у спірних правовідносинах перерахунок пенсії позивача відповідач провів, але із зменшеного відсотка грошового забезпечення. Отже, спір між сторонами виник не у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії, а у зв`язку з проведенням такого перерахунку у спосіб, з яким позивач не погоджується. У зв`язку з цим положення статті 51 Закону № 2262-ХІІ є незастосовними до спірних правовідносин.

Суд також бере до уваги таке.

З позовною заявою до адміністративного суду позивач звернувся 29.12.2021.

У постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав відступив від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі № 816/197/18 (касаційне провадження № К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі № 816/197/18 (касаційне провадження № К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18) та сформулювала новий правовий висновок, згідно з яким:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Тому отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду зазначила, що отримання позивачем листа відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.09.2021 у справі № 460/1904/19.

Крім того, вбачається, що до грудня 2021 року позивач не вчиняв активних дій, спрямованих на захист свого права на пенсійне забезпечення, що, за вищенаведеним висновком Верховного суду, не змінює момент, коли позивач повинен був дізнатися про порушення свого права.

Згідно з частинами першою та другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

На підставі вищенаведеного, керуючись зазначеною вище правовою позицією Верховного суду, суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду з позовними вимогами за період з 01.01.2016 до 25.02.2021 (25.02.2021 - за шість місяців до дати звернення до суду).

Згідно з частиною четвертою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку про залишення без розгляду позовних вимог, які заявлені з пропуском строку звернення до адміністративного суду: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії позивачу з 01.01.1991 по 30.04.1992 року із застосуванням відсоткового значення розміру пенсії 66% сум грошового забезпечення, з 01.05.1992 по 31.12.1995 року із застосуванням відсоткового значення розміру пенсії 75% сум грошового забезпечення, з 01.01.1996 по 31.12.2017 року 76% сум грошового забезпечення, з урахуванням індексу інфляції з 01.01.1991 року та раніше виплачених сум; зобов`язати відповідача відповідно до ст.ст.51,63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб », здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.01.1991 по 30.04.1992 року із застосуванням відсоткового значення розміру пенсії 66% сум грошового забезпечення, з 01.05.1992 по 31.12.1995 року із застосуванням відсоткового значення розміру пенсії 75% сум грошового забезпечення, з 01.01.1996 по 31.12.2017 року 76% сум грошового забезпечення, з урахуванням індексу інфляції з 01.01.1991 року та раніше виплачених сум.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в частині позовних вимог про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії позивачу з 01.01.1991 по 30.04.1992 року із застосуванням відсоткового значення розміру пенсії 66% сум грошового забезпечення, з 01.05.1992 по 31.12.1995 року із застосуванням відсоткового значення розміру пенсії 75% сум грошового забезпечення, з 01.01.1996 по 31.12.2017 року 76% сум грошового забезпечення, з урахуванням індексу інфляції з 01.01.1991 року та раніше виплачених сум; зобов`язати відповідача відповідно до ст.ст.51,63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб », здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.01.1991 по 30.04.1992 року із застосуванням відсоткового значення розміру пенсії 66% сум грошового забезпечення, з 01.05.1992 по 31.12.1995 року із застосуванням відсоткового значення розміру пенсії 75% сум грошового забезпечення, з 01.01.1996 по 31.12.2017 року 76% сум грошового забезпечення, з урахуванням індексу інфляції з 01.01.1991 року та раніше виплачених сум.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя А. П. Фульга