Справа № 160/370/22
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2022 року Справа № 160/370/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучугурної Н.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
Обставини справи: 06.01.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява (згідно зі штемпелем на поштовому конверті 30.12.2021 здана у відділення поштового зв`язку для відправлення до суду) ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах до загального страхового стажу ОСОБА_1 періодів трудової діяльності з 26.02.1990 по 15.03.2000;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 26.02.1990 по 15.03.2000 та здійснити перерахунок пенсії.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 09.03.2021 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1. Водночас позивач зазначає, що до його страхового стажу не зараховано періоди його роботи з 26.02.1990 по 15.03.2000 на шахті «Імені 26 з`їзду КПРС» ВО «Червонодонвугілля», яка перейменова у шахту «Талівська» Виробничого об`єднання «Червонодонвугілля». Шахта знаходиться у Луганській області, яка є тимчасово окупованою територією. Факт роботи позивача за зазначений період підтверджується його трудовою книжкою і відповідними довідками про підтвердження трудового стажу. Проте, ці довідки не були враховані відповідачем, оскільки видані органом, що розташований на тимчасово окупованій території. Крім того, не був зарахований стаж роботи у вказаний період і за трудовою книжкою, оскільки записи у ній містять певні неточності. Позивач не погоджується з такими діями відповідача, з огляду на те, що неналежне ведення трудової книжки роботодавцем не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до страхового стажу. Також, за доводами позивача, до зазначених правовідносин застосовуються винятки Міжнародного Суду ООН, які передбачають, що документи, які видаються на окупованих територіях чи окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання тягне за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Враховуючи наведені обставини, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.
Справі за цією позовною заявою присвоєно №160/370/22 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Кучугурній Н.В.
Позовна заява не відповідала вимогам, установленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), тому ухвалою суду від 11.01.2022 була залишена без руху, з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання доказів звернення до суду в межах строків, встановлених ст.122 КАС України, або подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з доказами на підтвердження поважності причин його пропуску.
31.01.2022 (26.01.2022 згідно з поштовим штемпелем) до суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано клопотання про поновлення строку звернення до суду з відповідними доказами.
Ухвалою суду від 16.02.2022 задоволено клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду; поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії; прийнято до розгляду позовну і відкрито провадження в адміністративній справі; постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
12.04.2022 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким, відповідач позовні вимоги не визнає і зазначає, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Під час обчислення наявного страхового стажу позивача період його роботи з 27.08.1992 по 31.12.1998 не враховано до страхового стажу, оскільки в трудовій книжці відсутня дата наказу в записах при зарахуванні на роботу та переведенні на іншу посаду. На підтвердження стажу роботи у зазначений період позивачем надано до органів пенсійного фонду уточнюючі довідки, видані та засвідчені печаткою Луганської народної республіки. Проте, ці довідки відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є недійсними, не створюють правових наслідків та не підлягають розгляду. Відповідач зазначає, що період роботи позивача з 01.01.1999 по 15.03.2000 зараховано за даними, які містяться в системі персоніфікованого обліку. Крім цього, відповідач указує, що прийняття певного рішення в залежності від результатів розгляду поданих заявником документів для призначення (перерахунку) пенсії є дискреційними повноваженнями відповідача, втручання до яких з боку суду є неприпустимим. З огляду на наведені обставини, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Ухвалою суду від 16.02.2022 витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області належним чином засвідчену копію пенсійної справи позивача.
Проте, відповідачем копія пенсійної справи позивача надана не була.
Згідно з ч.9 ст.80 КАС України, у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмову у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем також залишити позовну заяву без розгляду.
З огляду на викладене, суд розглядає справу за наявними в ній доказами.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
ОСОБА_1 (позивач) з 09.03.2021 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач) та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (форма РС-право, надана відповідачем).
03.11.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою про зарахування трудового стажу та перерахунок пенсії.
Згідно з цією заявою, позивач просив відповідача зарахувати до страхового стажу період стажу на шахті «Імені 26 з`їзду КПРС» (з 13.10.1992 перейменована у шахту «Талівська») зі шкідливими умовами праці, що дає право на пільгову пенсію за Списком №1: 26.02.1990 - 29.05.1990 на посаді електрослюсар підземних ділянок; 27.08.1992 - 06.09.1992 на посаді електрослюсар підземних ділянок №2; 01.02.1994 - 28.02.1994 - виконував обов`язки помічника керівника ділянки ГКР; 01.11.1996 - 30.04.1997 на посаді заступника керівника ГКР; 01.04.1999 - 15.03.2000 на посаді заступника керівника ділянок ВТБ.
У відповідь на цю заяву відповідач листом від 29.11.2021 повідомив, що період роботи з 27.08.1992 по 31.12.1998, відповідно до запису в трудовій книжці НОМЕР_1 , де позивач працював підземним електрослюсарем, гірничим майстром з повним робочим днем на підземних роботах на шахті ім. « 26 з`їзду КПРС» в/о «Червонодонвугілля», не враховано до страхового стажу, оскільки запис в трудовій книжці не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Кабінету Міністрів праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, а саме відсутня дата наказу в записах при зарахуванні на роботу та переведенні на іншу посаду.
Отже зарахувати роботу на пільгових умовах по Списку №1 за періоди роботи на шахті ім. « 26 з`їзду КПРС» в/о «Червонодонвугілля» з 26.02.1990 по 29.05.1990, з 27.08.1992 по 06.09.1992, з 01.02.1994 по 28.02.1994, з 01.11.1996 по 30.04.1997 та з 01.04.1999 по 15.03.2000 немає законних підстав, у зв`язку з відсутністю довідки про підтвердження пільгового характеру роботи за вищезазначені періоди.
Також у відповіді відповідач посилається на Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», яким установлено, що будь який акт (рішення, документ) виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Додатково повідомлено, що періоди роботи з 01.01.1999 по 15.03.2000 зараховано за даними які містяться в системі персоніфікованого обліку.
Позивач не погоджується з відмовою відповідача в зарахуванні зазначених періодів до пільгового стажу, вважає такі дії протиправними, тому звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав.
При цьому, суд зазначає, що спірними періодами роботи позивача у цій справі є періоди його роботи з 26.02.1990 по 29.05.1990, з 27.08.1992 по 06.09.1992, з 01.02.1994 по 28.02.1994, з 01.11.1996 по 30.04.1997, з 01.04.1999 по 15.03.2000.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.
Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно з ч. 1 ст. 8 вказаного Закону, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Частиною 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
При цьому, згідно з частиною 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону (частина 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
12.08.1993 Кабінет Міністрів України своєю постановою №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).
Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ «Загальні положення» Порядку №637).
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Так, згідно з трудовою книжкою ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , позивач працював (мовою трудової книжки), зокрема:
Шахта имени 26 съезда КПСС п/о «Краснодонуголь»:
26.02.1990 принят подземным электрослесарем занятым полный рабочий день на подземной работе для прохождения производственной практики (Пр54 от 26.02.90г);
23.05.1990 уволен в связи с окончанием практики (Пр119 от 23.05.90г);
25.05.1990 принят подземным электрослесарем 4 разряда, занят полный рабочий день на подземной работе (Пр54 от 25.05.90г);
29.05.1990 уволен в связи с призывом в Советскую армию (Пр127 к от 29.05.90);
27.08.1992 принят подземным электрослесарем 4р, занят полный рабочий день на подземной работе (пр 263);
22.10.1992 переоформлен горным мастером, занят полный рабочий день на подземной работе (пр 186);
Шахта им. 26 съезда КПСС переименована в шахту «Таловксая» п/о «Краснодонуголь» (пр 107 от 13.10.92 ПГКУ);
Рабочее место аттестовано по условиям труда (Пр 38б от 9.03.93г.);
19.11.1997 назначен и.о. зам.начальника участка БВР, занят полный рабочий день на подземной работе (Пр №530 от 15.11.97);
02.01.1998 назначен начальником участка БВР, занят полный рабочий день на подзем ной работе (Пр №5 от 4.1.98 г);
01.04.1999 назначен заместителем начальника участка ВТБ по взрывным работам, занят полный рабочий день на подземной работе (Пр.194 от 1.4.99 г);
15.03.2000 уволен по ст.38 КЗОТ Украины (по собственному желанию) (пр 33 от 15.03.2000 г).
Суд зазначає, що відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162:
- трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців;
- трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;
- всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження);
- записи проводяться акуратно, пір`яною чи кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору;
-в розділах «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження», «Відомості про заохочення» трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається; - в графі 3 розділу «Відомості про роботу» у вигляді заголовка пишеться повне найменування підприємства;
- в графі 3 пишеться: «Прийнято або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво» із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнято працівника, виробляються: для робітників - відповідно до найменуваннями професій, вказаних у Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт і професій робітників; для службовців - відповідно до найменуваннями посад, зазначених в Єдиній номенклатурі посад службовців, або відповідно до штатного розкладу;
- при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів;
- бланки трудових книжок і вкладишів до них зберігаються в бухгалтерії підприємства як документи суворої звітності і видаються за заявкою у підзвіт особі, відповідальній за ведення трудових книжок;
- після закінчення кожного місяця бухгалтерія вимагає від особи, відповідальної за ведення трудових книжок, звіту про наявність бланків трудових книжок і вкладишів до них, з додатком прибуткового ордера каси підприємства. На зіпсовані під час заповнення бланки трудових книжок і вкладишів до них складається акт.
Зазначена Інструкція втратила чинність на підставі наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» (далі Інструкція №58).
Згідно з п.1.1. Інструкції №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Відповідно до п.2.1. Інструкції №58, трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.
До трудової книжки вносяться:
відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження;
відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;
відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України;
відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Стягнення до трудової книжки не заносяться.
Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (п.2.3. Інструкції №58).
Пунктом 2.4. Інструкції №58 передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується « 05.01.1993».
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Пункт 2.14. Інструкції №58 встановлює, що у графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства.
Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.
У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій».
Відповідно до п.2.26. Інструкції №58, записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Бланки трудових книжок і вкладишів до них зберігаються в бухгалтерії підприємства як документи суворої звітності і видаються за заявкою у підзвіт особі, відповідальній за ведення трудових книжок.
По закінченні кожного місяця особа, яка відповідає за ведення трудових книжок, подає бухгалтерії звіт про наявність бланків трудових книжок і вкладишів до них і про суми, що одержані за заповнені трудові книжки і вкладиші до них, з додатком прибуткового ордеру каси підприємства. На зіпсовані під час заповнення бланки трудових книжок і вкладишів до них складається акт за формою, затвердженою наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року N 227 (п.7.2 Інструкції №58).
Як установлено судом, записи про спірні періоди роботи позивача містить його трудова книжка серії НОМЕР_1 .
Відмовляючи в зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 27.08.1992 по 31.12.1998, відповідач послався на те, що запис в трудовій книжці не містить дати наказів в записах при зарахуванні на роботу та переведенні на іншу посаду.
Суд зазначає, що позивач не може і не повинен нести відповідальність за заповнення трудової книжки, оскільки записи у трудову книжку вносилися відповідальним працівниками підприємств, де працював позивач.
Відповідно до зазначених вище Інструкцій про порядок ведення трудових книжок, бланки трудових книжок і вкладишів до них зберігаються в бухгалтерії підприємства як документи суворої звітності і видаються за заявкою у підзвіт особі, відповідальній за ведення трудових книжок.
Пунктом 18 постанови Ради Міністрів Української РСР і Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок «Про трудові книжки робітників і службовців» від 06.09.1973 № 656 передбачено, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
З урахуванням викладеного, на особу не може перекладатись тягар доведення повноти та чіткості даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Таким чином, недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні (перерахунку) пенсії.
Окрім трудової книжки, на підтвердження роботи у спірні періоди позивач надав довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 24.09.2020 №6361, від 29.09.2020 №6362, №6363, №6364, №6365.
Ці довідки підтверджують стаж роботи позивача (мовою довідок) на шахте имени 26 съезда КПСС п/о «Краснодонуголь» за период: с 26.02.1990 по 29.05.1990 электрослесарь подземный участка ВТБ с полным рабочим днем на подземных работах; с 27.08.1992 по 06.09.1992 - электрослесарь подземный участка №2 с полным рабочим днем на подземных работах; с 07.09.1992 по 17.10.1992 учеба на курсах с отрывом от работы по профессии, должности мастер-взрывник, которая предусматривается Списком 1; с 18.10.1992 по 21.10.1992 - электрослесарь подземный участка №2 с полным рабочим днем на подземных работах; с 22.10.1992 по 31.01.1994 мастер горный на участках №2, ГКР с полным рабочим днем на подземных работах; с 01.02.1994 по 28.02.1994 и.о. помощника начальника участка ГКР с полным рабочим днем на подземных работах; с 01.03.1994 по 30.04.1994 мастер горный на участке ГКР с полным рабочим днем на подземных работах; с 01.05.1994 по 28.02.1995 и.о. помощника начальника участка ГКР с полным рабочим днем на подземных работах; с 01.03.1995 по 30.10.1996 мастер горный на участке ГКР с полным рабочим днем на подземных работах; шахта «Таловская» п/о «Краснодонуголь» за период с 01.11.1996 по 30.04.1997 и.о. заместителя начальника участка ГКР с полным рабочим днем на подземных работах; с 01.05.1997 по 18.11.1997 помощник начальника участка №3 с полным рабочим днем на подземных работах; с 19.11.1997 по 01.01.1998 и.о. начальника участка БВР с полным рабочим днем на подземных работах; с 02.01.1998 по 31.03.1999 начальник участка БВР с полным рабочим днем на подземных работах; с 01.04.1999 по 15.03.2000 заместитель начальника участка ВТБ с полным рабочим днем на подземных работах.
Наведені довідки видані Государственным унитарным предприятием Луганской народной республики «Республиканская топливная компания «Востокуголь».
Відповідач у відмові в зарахуванні до стажу позивача спірних періодів зазначив про відсутність довідки про підтвердження пільгового характеру роботи за вказані вище періоди та послався на Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», яким установлено, що будь який акт (рішення, документ) виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
У 1971 році Міжнародний суд ООН у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата, є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Лоізіду проти Туречини» (рішення від 18 грудня 1996 року, §45), «Кіпр проти Туреччини» (рішення від 10 травня 2001 року) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (рішення від 23 лютого 2016 року) зазначив: «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».
Таким чином, суд уважає за можливе застосовування відповідачами названих загальних принципів («Намібійські винятки»), сформульованих в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.
При цьому суд зазначає, що визнання відповідачем у цьому конкретному випадку, для захисту прав позивача на пенсійне забезпечення, спірних довідок, виданих на тимчасово окупованій території, жодним чином не легітимізує окупаційну владу.
Правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 22.10.2018 у справі №235/2357/17.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в цьому випадку позивач не може бути позбавлений права на зарахування спірних періодів роботи до загального страхового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, у зв`язку зі знаходженням органу (підприємства), який видав спірні довідки, на тимчасово окупованій території, непідконтрольній українській владі.
Крім цього, Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, що діяв до 16 січня 2003 року, Список №1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16 січня 2003 року, що діяв до 24 червня 2016 року містять в собі розділ 1 підрозділ 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень», у яких передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.
Водночас, відповідно до ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:
у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;
у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
Таким чином, пенсія позивача підлягає перерахунку, з огляду на зазначені норми ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та заяви позивача про зарахування трудового стажу та перерахунок пенсії від 03.11.2021.
Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з ч.2 ст.9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Таким чином, суд дійшов висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача у цій справі буде визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його трудової діяльності з 26.02.1990 по 15.03.2000, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 26.02.1990 по 15.03.2000, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, та здійснити перерахунок пенсії позивачу на підставі його заяви від 03.11.2021 з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).
З огляду на викладене, позовні вимоги у цій справі підлягають задоволенню.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 908,00 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його трудової діяльності з 26.02.1990 по 15.03.2000, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ).

Суддя Н.В. Кучугурна