Справа № 280/12823/21
Суддя: Богатинський Богдан Вікторович
Дата ухвалення: 2022-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року Справа № 280/12823/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Богатинського Б.В. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач 1), Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі відповідач 2), в якій позивач просить суд:

1) визнати протиправними дії Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки щодо винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 07.09.2021 №308031;

2) визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 07.09.2021 №308031.

Крім того, просить здійснити розподіл судових витрат.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувану постанову винесено щодо позивача, який не був автомобільним перевізником при спірному перевезенні. Автомобільним перевізником, що здійснювало спірне перевезення 21.07.2021 виступало TOB «САМЕКС ГРУП», що підтверджується договором оренди транспортних засобів та товарно-транспортною накладною від 20.07.2021 року № 218. Відповідач здійснив зважування транспортного засобу на непристосованій для цілей зважування місцевості. Згідно із наданою відповідачем на запит копією Інструкції з експлуатації приладу 030T-AS2-PWIA недотримання вимог до рівності поверхні, схилів буде мати наслідком неправильності вимірів. На постанову не накладено кваліфікованого електронного підпису, кваліфікованої електронної печатки та кваліфікованої електронної позначки часу відповідача. Відсутні штрих-код чи QR-код, які б свідчили про реєстрацію рішення відповідача, що підтверджується самою постановою. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 17 січня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідачі не скористались.

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи свідчить про отримання відповідачами копії ухвали про відкриття провадження.

Частиною 6 статті 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Посадовими особами Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на ділянці дороги Т0403 «Мар`янське - Берислав» здійснено перевірку транспортного засобу марки DAF, модель XF 95.430, реєстраційний номер НОМЕР_1 та проведено габаритно-ваговий контроль вказаного транспортного засобу.

Результати габаритно-вагового контролю відображені у довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 21.07.2021 №0051510: повна маса транспортного засобу марки DAF, модель XF 95.430, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіпу (напівпричипу) KRAKER KA-10-18 AP3585XP - 59,300 т.

За результатами габаритно-вагового контролю складено акт №0050660 від 21.07.2021 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, в якому зафіксовано, що проведено перевірку вищевказаного транспортного засобу, суб`єкт, що перевіряється - ОСОБА_1 , водій ОСОБА_2 , вид вантажу горох, нормативно допустима повна маса 40,0 т., фактична 59,300 т.

За результатами габаритно-вагового контролю складено акт №30058 від 21.07.2021 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в якому зафіксовано, що проведено перевірку вищевказаного транспортного засобу, суб`єкт, що перевіряється - ОСОБА_1 , водій ОСОБА_2 та виявлені під час перевірки порушення, відповідальність за які передбачена абз. 16, ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: «перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

07.09.2021 Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки стосовно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №30831, відповідно до якої на підставі абз.16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» на позивача накладено штраф в розмірі 34000,00 грн.

Не погодившись з даною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ), відповідно частини першої статті 29 якого до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Частиною другою статті 29 Закону № 3353-ХІІ встановлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до частини 11 статті 6 Закону №2344-III державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

За приписами частини 3 статті 6 Закону №2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання; визначення пріоритетних напрямів розвитку автомобільного транспорту.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення №103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 8 Положення №103).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №196-р від 03.03.2020 року «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» погоджено пропозицію Міністерства інфраструктури і Державної служби з безпеки на транспорті щодо утворення територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті як структурних підрозділів апарату Служби, реорганізувавши шляхом злиття відповідні територіальні органи зазначеної Служби.

Установлено, що територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам, що утворюються.

На виконання цього розпорядження Державною службою України з безпеки на транспорті видано наказ №340 від 09.09.2020 року "Про упорядкування структури Укртрансбезпеки", а наказом Державної служби України з безпеки на транспорті №390 від 13.10.2020 року з 15 жовтня 2020 року введено в дію нову структуру Укртрансбезпеки та штатний розпис з урахуванням новоутворених міжрегіональних управлінь. Цим же наказом затверджено Положення про територіальні органи Державної служби України з безпеки на транспорті, яке визначає організаційно-правовий статус, основні завдання, функції, повноваження та організаційні засади діяльності територіальних органів Укртрансбезпеки, утворених відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №196-р від 03.03.2020 року "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті".

Цим Положенням передбачено, що територіальний орган є структурним підрозділом апарату Укртрансбезпеки і забезпечує виконання покладених на Укртрансбезпеку завдань на території Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, а такий, що утворений як міжрегіональний територіальний орган, - на території декількох адміністративно-територіальних одиниць, на які поширюються його повноваження.

Отже, територіальним органам Укртрансбезпеки надано право здійснювати державний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо габаритно-вагових стандартів транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 р. № 1567 (далі - Порядок № 1567), згідно з пунктами 2, 3, 4 якого державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі); державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Частинами чотирнадцятою та сімнадцятою статті 6 Закону № 2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

За визначенням, наведеним в абзаці 54 статті 1 Закону № 2344-III, рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).

Пунктами 12, 14 Порядку № 1567 передбачено, що рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Згідно з пунктом 15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до пункту 16 Порядку № 1567 під час рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Частиною третьою статті 48 Закону № 2344-III встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до частини першої статті 29 Закону № 3353-ХІІ до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

За приписами частини другої статті 29 Закону № 3353-ХІІ з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 р. «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок № 879).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Згідно з підпунктом 4 пункту 2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

У розумінні Порядку № 879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки (підпункт 3 пункту 2 Порядку № 879).

За змістом пункту 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до пункту 20 Порядку №879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Відповідно до статті 34 Закону №2344-III автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Статтею 60 Закону №2344-III встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. (п.16 ч.1)

Тобто, відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до перевізників.

Таким чином, спірним питанням в межах даної справи є встановлення факту чи є позивач перевізником в розумінні Закону №2344-III.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

За змістом частини першої статті 33 Закону № 2344-ІІІ автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Позивачем за договором оренди транспортних засобів №7 від 01.07.2021 та акту №1 від 01.07.2021 приймання-передачі транспортних засобів до договору №7 від 01.07.2021, транспортного засобу марки DAF, модель XF 95.430, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіп KRAKER KA-10-18 AP3585XP, передано в оренду ТОВ «САМЕКС ГРУП».

ТОВ «САМЕКС ГРУП» надано довідку, що підтверджує те, що у період з 01.07.2021 по 31.08.2021 транспортні засоби сідельні тягачі DAF XF 430, державні номерні знаки НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , та напівпричепи державний номерний знак НОМЕР_4 , KRAKER КА-10-18, державний номерний знак НОМЕР_5 , дійсно використовуються у господарській діяльності TOB «САМЕКС ГРУП» на підставі договору оренди з ФОП ОСОБА_1 від 01.07.2021 №7. TOB «САМЕКС ГРУП» підтверджує те, що 2021 року щодо вищезгаданих транспортних засобів здійснювалася перевірка органами Укртрансбезпеки, водії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , при здійсненні перевезення вантажів TOB «САМЕКС ГРУП».

В матеріалах справи міститься товарно-транспортна накладна №218 від 20.07.2021 за якою автомобіль НОМЕР_3 , напівпричіп НОМЕР_5 , автомобільний перевізник ТОВ «САМЕКС ГРУП» замовник ТОВ «Авто інновації».

Відтак, оскільки транспортний засіб передано позивачем в оренду ТОВ «САМЕКС ГРУП», договір оренди є чинним, недійсним не визнавався, то саме наймач «САМЕКС ГРУП» є автомобільним перевізником у розумінні Закону № 2344-ІІІ в межах спірних правовідносин, а не позивач.

Тобто, в межах спірних правовідносин позивач не мав статусу автомобільного перевізника, тому не може бути суб`єктом відповідальності, передбаченої абзацом 16 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ.

Аналогічного правозастосування дотримується Верховний Суд в постанові від 09.08.2019 р. в справі № 806/1450/16.

Щодо обґрунтування позивача на те, що відповідач здійснив зважування транспортного засобу на непристосованій для цілей зважування місцевості, суд зазначає.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 № 255 затверджено Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування (далі - Вимоги № 255).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ «Вимоги до пересувного пункту габаритно-вагового контролю» габаритно-ваговий контроль пересувними пунктами здійснюється на спеціально обладнаних ділянках доріг I-IV категорій.

Згідно з пунктом 2 цього розділу Вимог №255 пересувний пункт габаритно-вагового контролю влаштовується на автомобільних дорогах загального користування з урахуванням параметрів видимості для певної категорії дороги згідно з вимогами ДБН В.2.3-4:2015 «Автомобільні дороги. Частина I. Проектування. Частина II. Будівництво» у спеціально обладнаних для проведення габаритно-вагового контролю місцях або на майданчиках для відпочинку, стоянках та майданчиках для короткочасної зупинки автомобілів, обладнаних перехідно-швидкісними смугами.

Пунктом 5 розділу ІІ Вимог № 255 визначено перелік технічного обладнання, яким пересувний пункт повинен бути укомплектований, серед якого, комплект пересувних автомобільних ваг для осьового зважування транспортних засобів у русі, до складу якого входять дві вагові платформи, ваговий індикатор у футлярі та чотири вирівнювальні доріжки.

Вимірювальне і вагове обладнання пересувного пункту повинно бути атестовано на проведення вимірювань та мати відповідне свідоцтво спеціально уповноваженого органу у сфері метрології (пункт 8 розділу ІІ Вимог № 255).

Згідно з пунктом 9 розділу ІІ Вимог № 255 вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Аналогічні вимоги визначені і в розділі ІІІ Вимог № 255, які пред`являються до стаціонарного пункту габаритно-вагового контролю, зокрема, щодо облаштування стаціонарного пункту габаритно-вагового контролю стаціонарними вагами для точного зважування транспортних засобів у русі, наявністю свідоцтва про повірку ваг та свідоцтво про державну метрологічну атестацію ваг. При цьому вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування в русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником (пункти 2-3 розділу ІІІ Вимог № 255).

До матеріалів справи надана квитанція (чек) зважування транспортного засобу та інструкція з експлуатації приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь 030T-AS2-PWIA та судом встановлено, що зважування відбувалось у динамічному режимі.

На необхідність дослідження аргументів позивача щодо порушення Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних ваг дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України 28.07.2016 № 255, в частині невідповідності автомобільних ваг вимозі забезпечення поосьового зважування в русі, для встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, звернута увагу у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №806/2278/17.

З огляду не те, що перевозився сипучий вантаж, який має здатність переміщатися, то на переконання суду, здійснення габаритно-вагового контролю проведено вагами для зважування транспортних засобів у русі правильно.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).

Таким чином, позиція позивача щодо зважування транспортного засобу на непристосованій для цілей зважування місцевості не обґрунтована належними доказами, а встановлені обставини не дають підстави для сумніву у достовірності відображених у складених під час проведення перевірки документах вагових параметрів транспортного засобу та відповідності способу зважування визначеному нормативно.

Щодо посилань позивача про те, що на постанову не накладено кваліфікованого електронного підпису, кваліфікованої електронної печатки та кваліфікованої електронної позначки часу відповідача, відсутні штрих-код чи QR-код, які б свідчили про реєстрацію рішення відповідача, що підтверджується самою постановою, суд вказує.

У матеріалах справи наявна копія оскаржуваної постанови, яка не містить кваліфікованої електронної позначки часу та електронного підпису керівника підрозділу відповідача.

Правила документування управлінської інформації в органах державної влади врегульовані постановою КМУ № 55 від 17 січня 2018 рок, якою затверджена Типова інструкція з документування управлінської інформації в електронній формі та організації роботи з електронними документами в діловодстві, електронного міжвідомчого обміну, метою якої є встановлення загальних правил здійснення моніторингу стану виконання управлінських рішень, тобто забезпечення можливості прослідкувати кожне управлінське рішення, у тому числі час їх прийняття.

Відповідно до п. 2 вказаної Інструкції документування відбувається в електронній формі із застосуванням кваліфікованого електронного підпису, кваліфікованої електронної печатки та кваліфікованої електронної позначки часу.

Згідно із п. 5 Інструкції проходження в діловодстві установи одного і того ж документа в електронній та паперовій формі не допускається.

Відповідно до п. 12 Інструкції використання кваліфікованої електронної позначки часу під час накладення кваліфікованого електронного підпису або кваліфікованої електронної печатки є обов`язковим.

п. 126 вказаної інструкції передбачено, що після підписання документа керівником установи в електронній формі він автоматизовано реєструється та автоматично надсилається через систему взаємодії.

Разом з тим, посилання позивача на відсутність у постанові кваліфікованої електронної позначки часу та електронного підпису керівника підрозділу відповідача, як на обставину яка свідчить про неправомірність спірної постанови, на думку суду не може бути безумовною та самостійною підставою для скасування постанови, не вказує на її незаконність, у зв`язку із чим наведена обставина не може бути врахована при вирішення даного спору.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що оскільки транспортний засіб марки DAF, модель XF 95.430, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіп KRAKER KA-10-18 AP3585XP, у відповідності до вимог чинного законодавства був переданий позивачем у користування іншій особі, і під час проведення габаритно-вагового контролю саме ця юридична особа здійснювала перевезення, то позивач у спірних правовідносинах не мав статусу автомобільного перевізника, отже не може бути суб`єктом відповідальності, передбаченої абзацом 17 частини 1 статті 60 Закону №2344-III.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 908,00 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись ст.ст. 139, 241, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Придніпровського міжрегіонального управлінням Укртрансбезпеки від 07.09.2021 №308031 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені ст.ст. 295, 297 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_6 ),

Відповідач 1 - Державна служба України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, пр.Перемоги, 14; ),

Відповідач 2 - Придніпровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (69096, м.Запоріжжя, вул. Вінтера, 22-а).

Повне судове рішення складено 09.06.2022.

Суддя Б.В. Богатинський