Справа № 160/4375/22
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2022 року Справа № 160/4375/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАКТ» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -
09.03.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАКТ» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дніпровської митниці (далі - відповідач), у якій позивач просить:
- визнати протиправним та повністю скасувати рішення Дніпровської митниці про відмову у прийнятті митної декларації, а саме: картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110130/2022/000041 від 28.01.2022 р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.03.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/4375/22; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
Копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.03.2022 направлена сторонам, відповідачу разом із копією позовної заяви з додатками у паперовому вигляді та отримана ним 29.03.2022, що підтверджується розпискою, наявною у матеріалах справи.
Відповідно до частини 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За змістом положень частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Відповідно до п.3.1 контракту продукція має відповідати по якості нормативно-технічній документації (ГОСТ, ТУ та інше), затвердженої в установленому порядку. Якість продукції засвідчується сертифікатом якості заводу-виробника.
24.12.2021 сторонами контракту підписано Специфікацію №33 від 24.12.2021 до контракту від 22.04.2019 №СТАК/ОЕ-003982, якою узгоджено продукції сортовий прокат «круги» в асортименті відповідно до наведених в специфікації марок сталі, міждержавних стандартів, загальною вагою 476т та на суму 30 928 472,00 руб.РФ, строк поставки з дати оплати по 31.01.2022, на умовах СРТ-станція Самарівка Придніпровської залізниці.
Продавцем виставлено рахунок-фактуру (інвойс) від 11.01.2022 №629022 відповідно до контракту №СТАК/ОЕ-003982 від 22.04.2019.
На виконання зовнішньоекономічного контракту від 22.04.2019 №СТАК/ОЕ-003982, специфікації (доповнення до контракту) № 33 від 24.12.2021, рахунку-фактури (інвойс) від 11.01.2022 №629022, міжнародної залізничної накладної ЦІМ/УМВС ЦІМ/УМВС №31990823 від 13.01.2022 та на інших товарно-супровідних документів АТ «Оскольський електрометалургійний комбінат імені О.О. Угарова» (Росія) здійснило на адресу позивача поставку товару походженням Російська Федерація, виробник: АТ «Оскольський електрометалургійний комбінат імені Олексія Олексійовича Угарова», торгівельна марка «Metalloinvest OEMK».
За тимчасовою ЕМД від 19.01.2022 №UA110130/2022/000846 позивачем було сплачено антидемпінгове мито по товару (гр.47 МД) ставка - 15,21%.
Вказаний тип митної декларації (гр.2 ТН) означає тимчасова митна декларація на товари, точні відомості про код згідно з УКТЗЕД яких можуть бути встановлені після проведення їх дослідження, отримання додаткової інформації тощо.
За результатами перевірки митної декларації, а також інших документів, наданих відповідно до Митного кодексу України, посадовими особами митного органу складено Акт про взяття проб (зразків) товару № UA110130/2022/000846 від 19.01.2022 для проведення лабораторних випробувань з метою встановлення характеристик товару, визначальних для однозначної кваліфікації товару згідно УКТЗЕД.
провести ідентифікацію товару та визначити відповідність чи невідповідність опису товару у графі 31 ВМД;
визначити зовнішній вигляд та діаметр виробу;
визначити хімічний склад товару (легована чи нелегована сталь, вуглецева або не вуглецева, кремнієво-марганцева або не кремнієво-марганцева);
визначити належність товару до арматурного прокату чи катанки;
у випадку виявлення невідповідності характеристик зразків заявленому коду, визначити інші відомості, необхідні для класифікації товару;
визначити тимчасовий опір розривання, відносне видовження після розривання, границю плинності фізичну (умовну);
у разі їх виявлення істотних обставин, з приводу яких не було поставлено запитання включити їх до висновку.
У Висновку експерта також зазначено, що на даний час в експертному підрозділі кількісного хімічного складу, механічних властивостей, температур критичних точок сталей, визначення способу виготовлення даного товару, ідентифікація товару як прокат арматурний або катанку, встановлення призначення стаді (для армування, автоматна, швидкорізальна, інструментальна та інше) не видається можливим за відсутністю необхідного обладнання та експертних можливостей.
За наслідками подання вказаної додаткової декларації до тимчасової відповідач прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110130/2022/000041 від 28.01.2022, якою відмовив у митному оформленні (випуску) товарів з таких підстав:
«За ЕМД від 28.01.2022 №UA110130/2022/001779 декларантом порушено вимоги ст. 266 п.1.4 МК України №4495-VІ від 13.03.12, в частині сплати митних платежів, а саме по товару №1 (1.Чорні метали. Прутки (круг) з вуглецевої сталі) не сплачено антидемпінгове мито. Відповідно до статті 16 Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту «Міжвідомча комісія з міжнародної торгівлі» прийняла рішення №АД-382/2017/4411-05 «Про застосування остаточних антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації», згідно з яким вирішила застосувати остаточні антидемпінгові заходи щодо імпорту в Україну товару походженням з Російської Федерації шляхом запровадження справляння остаточного антидемпінгового мита у розмірі 15,21 %.».
Крім того, у даній картці митним органом повідомлено позивачу про необхідність подачі нової митної декларації зі сплатою антидемпінгового мита -15,21%
Не погодившись із означеною позицією митного органу та винесеною карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.
Відповідно до положень частини першої, другої статті 1 Митного кодексу України (далі - МК України) законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно до частини першої, другої статті 271 МК України мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
В Україні застосовуються такі види мита: 1) ввізне мито; 2) вивізне мито; 3) сезонне мито; 4) особливі види мита: спеціальне, антидемпінгове, компенсаційне, додатковий імпортний збір.
Отже, за змістом пункту 4 частини другої статті 271 МК України антидемпінгове мито застосовується в Україні як особливий вид мита.
Згідно із частиною четвертою статті 275 Митного кодексу України антидемпінгове мито встановлюється відповідно до Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» у разі ввезення на митну територію України товарів, які є об`єктом демпінгу, що заподіює шкоду або створює загрозу заподіяння шкоди національному товаровиробнику.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 289 Митного кодексу України моментом виникнення обов`язку із сплати митних платежів зокрема є момент фактичного ввезення товарів на митну територію України.
У відповідності до частини дев`ятої статті 280 МК України особливі види мита нараховуються за ставками, встановленими рішеннями Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі про застосування антидемпінгових, компенсаційних або спеціальних заходів, відповідно до законів України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту», «Про захист національного товаровиробника від субсидованого імпорту», «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну».
За змістом пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» від 22 грудня 1998 року №330-XIV (далі - Закон №330-XIV) антидемпінгове мито (попереднє або остаточне) - особливий вид мита, що справляється у разі ввезення на митну територію країни імпорту товару, який є об`єктом застосування антидемпінгових заходів (попередніх або остаточних).
Згідно з частинами шостою, восьмою статті 16 Закону №330-XIV остаточне антидемпінгове мито справляється у відповідному розмірі та у кожному випадку окремо на недискримінаційній основі, незалежно від країни експорту, якщо у рішенні Комісії визначається, що імпорт відповідного товару є об`єктом застосування остаточних антидемпінгових заходів, за винятком імпорту, щодо якого відповідно до цього Закону експортером було взято відповідні зобов`язання.
У цьому рішенні Комісія визначає кожного постачальника товару, імпорт якого в країну імпорту є об`єктом застосування остаточних антидемпінгових заходів. У разі, якщо антидемпінгове розслідування проводиться стосовно товарів, що імпортуються кількома постачальниками з однієї країни та неможливо визначити всіх цих постачальників, у рішенні Комісії зазначається ця країна експорту. Якщо антидемпінгове розслідування проводиться стосовно товарів, що імпортуються кількома постачальниками більше ніж з однієї країни, у рішенні Комісії можуть бути зазначені або всі постачальники, або, у разі неможливості визначення всіх постачальників відповідного товару, - всі країни експорту.
Комісія у своєму рішенні встановлює розмір ставки остаточного антидемпінгового мита, яким обкладається товар постачальника (виробника, експортера, імпортера), імпорт якого в країну імпорту є об`єктом застосування антидемпінгових заходів. Якщо неможливо визначити постачальника (виробника, експортера, імпортера), у цьому рішенні визначається розмір ставки остаточного антидемпінгового мита для відповідної країни експорту.
Остаточне антидемпінгове мито сплачується за ставкою та на умовах, встановлених у відповідному рішенні Комісії про застосування остаточних антидемпінгових заходів. Остаточне антидемпінгове мито сплачується незалежно від сплати інших податків і зборів (обов`язкових платежів), у тому числі мита, які, як правило, справляються при імпорті в країну імпорту товарів.
Частиною першою статті 28 Закону №330-XIV встановлено, що попереднє або остаточне антидемпінгове мито справляється за ставкою і на умовах, встановлених у відповідному рішенні Комісії про застосування антидемпінгових заходів.
За змістом частини п`ятої статті 5 Закону №330-XIV акти Комісії, зокрема щодо проведення антидемпінгового розслідування та застосування антидемпінгових заходів, є обов`язковими для виконання.
28.12.2017 Міжвідомча комісія з міжнародної торгівлі (далі - Комісія) розглянула подані Міністерством економічного розвитку і торгівлі України матеріали про результати антидемпінгового розслідування щодо імпорту в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації, за результатами якого Комісія зробила позитивний висновок та відповідно до статті 16 Закону прийняла рішення №АД-382/2017/4411-05, згідно з яким вирішила застосувати остаточні антидемпінгові заходи щодо імпорту в Україну товару походженням з Російської Федерації, що має такий опис:
«Арматурний прокат (арматура) діаметром від 6 до 40 мм (включно) та катанка діаметром від 5,5 до 14 мм (включно), що класифікуються згідно з УКТЗЕД за кодами 7213 10 00 00, 7213 91 10 00, 7213 91 20 00, 7213 91 41 00, 7213 91 49 00, 7213 91 70 00, 7213 91 90 00, 7213 99 10 00, 7213 99 90 00, 7214 20 00 00, 7214 99 10 00, 7214 99 39 00, 7214 99 50 00, 7214 99 79 00, 7214 99 95 00, 7227 20 00 00, 7227 90 10 00, 7227 90 50 00, 7227 90 95 00, 7228 20 91 00, 7228 20 99 00, 7228 30 20 00, 7228 30 69 00, 7228 30 89 00.».
Згідно з рішенням Комісії №АД-382/2017/4411-05, остаточні антидемпінгові заходи застосовуються строком на п`ять років. Остаточні антидемпінгові заходи застосовуються шляхом запровадження справляння остаточного антидемпінгового мита щодо імпорту в Україну товару, опис якого зазначено вище, з Російської Федерації у розмірі 15,21 %.
Відповідно до листа Державної фіскальної служби України №68/7/99-99-19-04-01-17 від 02.01.2018, остаточне антидемпінгове мито справляється органами доходів і зборів (митницями) України відповідно до опису товару та незалежно від сплати інших податків і зборів (обов`язкових платежів) через 60 днів з дня опублікування повідомлення про прийняте рішення (тобто з 28.02.2018).
20.04.2018 за результатами розгляду Комісією звернень від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності щодо адміністрування антидемпінгового мита та надання роз`яснень опису товару, який має бути об`єктом застосування остаточних антидемпінгових заходів, до рішення Комісії № АД-382/2017/4411-05 внесено зміни в частині опису товару, зокрема, пункт 1 рішення Комісії від 28.12.2017 викладено в такій редакції:
« 1. Застосувати остаточні антидемпінгові заходи щодо імпорту в Україну товару походженням з Російської Федерації, що має такий опис:
Арматурний прокат (арматура) діаметром від 6 до 40 мм (включно) та катанка діаметром від 5,5 до 14 мм (включно), а саме: прутки гарячекатані (у тому числі й прутки, що отримані гарячим волочінням та гарячим пресуванням), які мають однаковий (у тому числі й періодичний) суцільний круглий поперечний переріз за всією довжиною, з вуглецевої та інших легованих сталей, у тому числі укладені в бунти чи розрізані на відрізки, що можуть мати вм`ятини, ребра, канавки або інші рельєфи, створені під час прокатування з подальшою обробкою чи без неї (за винятком прутків з автоматної, швидкорізальної та інструментальної сталі, кованих, холодного деформування або оброблення у холодному стані та кутиків, фасонних та спеціальних профілів з легованої сталі, порожнистих прутків та брусків для буріння), що можуть класифікуватися згідно з УКТЗЕД за кодами 7213 10 00 00, 7213 91 10 00, 7213 91 20 00, 7213 91 41 00, 7213 91 49 00, 7213 91 70 00, 7213 91 90 00, 7213 99 10 00, 7213 99 90 00, 7214 20 00 00, 7214 99 10 00, 7214 99 39 00, 7214 99 50 00, 7214 99 79 00, 7214 99 95 00, 7227 20 00 00, 7227 90 10 00, 7227 90 50 00, 7227 90 95 00, 7228 20 91 00, 7228 20 99 00, 7228 30 20 00, 7228 30 69 00, 7228 30 89 00» .
Таким чином, Міжвідомчою комісією з міжнародної торгівлі, у межах наданих повноважень, визначено перелік товарів, походженням з Російської Федерації, щодо яких застосовуються антидемпінгові заходи, і такими товарами є арматурний прокат (арматура) діаметром від 6 до 40 мм (включно) та катанка діаметром від 5,5 до 14 мм (включно), які можуть класифікуватися згідно з вказаними УКТЗЕД.
З наведених положень слідує, що антидемпінгове мито нараховується на підставі рішення Комісії, а об`єктом його справляння є товар, що відповідає опису згідно з таким рішенням.
Для визначення того, чи є спірний товар (операції з імпорту) об`єктом застосування антидемпінгових заходів належить встановити наявність наступних умов:
1) походження з Російської Федерації;
2) товар згідно з кодів УКТ ЗЕД за переліком згідно рішення Комісії №АД-382/2017/4411-05;
3) товар, що за описом являє арматурний прокат (арматура) діаметром від 6 до 40 мм (включно) та катанку діаметром від 5,5 до 14 мм (включно).
Встановлення цих умов входить до предмету доказування у цій справі.
Відсутній спір і щодо визначення коду товару за УКТ ЗЕД.
Вирішуючи питання, чи є товар, поставлений позивачу, арматурним прокатом (арматурою) чи катанкою за описом, наведеним у рішенні Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі №АД-382/2017/4411-05 від 28.12.2017 (в редакції рішення №АД-390/2018/4411 від 20.04.2018), та об`єктом застосування антидемпінгових заходів, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 2 статті 44 МК України, у разі переміщення товарів через митний кордон України країна походження товару заявляється (декларується) митному органу в обов`язковому порядку лише у разі, якщо це необхідно для застосування митно-тарифних заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, кількісних обмежень (квот), інших заходів економічного або торговельного характеру, що здійснюються в односторонньому порядку або відповідно до двосторонніх чи багатосторонніх міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, або заходів, що здійснюються відповідно до закону для забезпечення здоров`я населення чи суспільного порядку, а також у разі, якщо в митного органу є підстави для підозри в тому, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України.
Частиною 3 статті 44 МК України визначений вичерпний перелік товарів, сертифікат про походження яких подається обов`язково, а саме:
1) на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України;
2) на товари, щодо ввезення яких в Україну застосовуються кількісні обмеження (квоти) або заходи, вжиті органами державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності в межах повноважень, визначених законами України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту», «Про захист національного товаровиробника від субсидованого імпорту», «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну», «Про зовнішньоекономічну діяльність»;
3) якщо це передбачено законами України та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
У відповідності до частин першої-третьої статті 48 МК України митний орган відмовляє у випуску товару, якщо цей товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України.
Товари, походження яких достовірно не встановлено, випускаються митним органом у вільний обіг на митній території України за умови сплати ввізного мита за повними ставками Митного тарифу України.
У разі неможливості достовірно встановити країну походження товарів, щодо яких застосовуються особливі види мита (антидемпінгове, компенсаційне, спеціальне або додатковий імпортний збір), такі товари випускаються у вільний обіг на митній території України за умови сплати особливих видів мита.
За результатами дослідження зроблені наступні висновки, а саме: надані на дослідження проби товару, заявлені в гр.31 МД, за визначеними показниками ідентифіковані як прутки круглого поперечного перерізу, виготовлені із сталі, вміст вуглецю не визначався із-за відсутності необхідного обладнання, на поверхні відсутні ямки, виступи, борозди та/або інші рельєфи, будь-яке оброблення поверхні (плакування, фарбування, гальванічне або інше покриття) відсутнє; діаметр проби товару - 33,00 (+=) 2мм; визначений в результаті дослідження якісний хімічний склад не суперечить зазначеному у гр. 31 Митної декларації.
Також, експертом митниці у Висновку зазначено, що на даний час в експертному підрозділі дослідження кількісного хімічного складу, механічних властивостей, температур критичних точок сталей, визначення способу виготовлення даного товару, ідентифікація товару як прокат арматурний або катанку, встановлення призначення сталі (для армування, автоматна, швидкорізальна, інструментальна та інше) не видається можливим за відсутністю необхідного обладнання та експертних можливостей.
При цьому, митним органом не обґрунтовано неможливості залучення до експертного дослідження інших експертних установ (експертів), які мають відповідну сферу акредитації для проведення відповідних досліджень для вирішення спірного питання.
Отже, згідно із вказаним експертним висновком митним органом не отримано інформацію про те, що зразки товару, які були предметом експертного дослідження, заявлені до митного оформлення, є арматурою чи катанкою.
За таких обставин, суд доходить до висновку, що відповідачем не доведено, що заявлений до митного оформлення товар за фізичними характеристиками є арматурою чи катанкою походженням з Російської Федерації, відповідає опису, який наведено у рішенні Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі №АД-382/2017/4411-05 від 28.12.2017 (в редакції рішення від 20.04.2018 №АД-390/2018/4411), та є об`єктом застосування антидемпінгових заходів, а відтак, не доведено правомірності прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА110130/2022/000041 від 28.01.2022.
Посилання відповідача у відзиві в обґрунтування правомірності оскаржуваної відмови на положення пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України, які стосуються неможливості оскарження самостійно узгоджених грошових зобов`язань в адміністративному або судовому порядку, безпідставні.
Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня;
Грошове зобов`язання в силу положень підпункту 14.1.39 пункту 14 статті 14 Податкового кодексу України означає, що обов`язок щодо його сплати передбачений законом, а його сплата не є помилковою (безпідставною), надмірною (зайвою).
Платник податків має обов`язком спочатку сплатити самостійно узгоджену суму податкового зобов`язання, і тільки потім діяти відповідно до податкового та митного законодавства. Тобто, після подачі податкової декларації (митної декларації), але до спливу граничного терміну (строку) визначеного законом сплати цього податку (податкового зобов`язання) платник податків (декларант) не має права подати скаргу чи позов до суду.
Відповідно до пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Відповідно до пунктів 43.3, 43.4, 43.5 статті 43 Податкового кодексу України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.
Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.
Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку та подає його для виконання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Приписами частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідачем у спірних правовідносинах не доведено правомірності свого рішення.
Згідно частини 4 статті 3 Митного кодексу України, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.
З огляду на викладене, ураховуючи суперечливість проаналізованого нормативного регулювання, а також принципи правової визначеності та передбачуваності, суд вважає, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА110130/2022/000041 від 28.01.2022 прийнята відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тобто не відповідає критеріям, визначених частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому є протиправною та підлягає скасуванню.
За таких обставин, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на викладене, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у розмірі 2481,00 грн., підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача у розмірі 2481,00 грн.
Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00грн., суд зазначає наступне.
Згідно із частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно із статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини п`ятої статті 134 цього Кодексу розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За змістом частин шостої-сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з цим, клопотань про зменшення розміру витрат позивача на правничу допомогу представником відповідача не заявлено. Відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечував щодо стягнення витрат на правничу допомогу.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано до суду довіреність ТОВ «ТАКТ» від 09.07.2021, додаткову угоду №000041 від 01.02.2022, свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю № 1763, копію посвідчення адвоката, платіжне доручення №471 від 14.02.2022.
Відповідно до п.1, п.3, п.5 додаткової угоди №000041 від 01.02.2022, укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАКТ» (клієнт) та адвокатом Бичковим В.В., сторони уклали цю угоду про те, що виконавець за дорученням клієнта бере на себе зобов`язання надати клієнту професійну правничу допомогу (адвокатські послуги) з питання судового оскарження картки відмови Дніпровської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА110130/2022/000041 від 28.01.2022, та в межах повноважень, визначених довіреністю клієнта, вести судову справу клієнта.
Сторони угоди дійшли згоди, що за надання професійної правничої допомоги (адвокатських послуг), передбаченої у п.1 цієї додаткової угоди, клієнт має сплатити виконавцю фіксований гонорар в розмірі 2500,00грн. без ПДВ, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Строк (термін) виплати гонорару: після отримання проекту позову, але не пізніше дати подання позовної заяви до суду.
На підтвердження сплати суми за правничу допомогу у справі наявне платіжне доручення №471 від 14.02.2022 на суму 2500,00грн. із призначенням платежу «фіксований гонорар згідно із додатковою угодою №000041 від 01.02.2022».
У даному випадку суд бере до уваги, що розмір витраченого часу та вартість погоджена сторонами у договорі, не спростована та взагалі не заперечена відповідачем.
Верховний Суд в постанові від 21.01.2021 у справі №280/2635/20 звернув увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.
Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19 та 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», суті виконаних послуг, а також враховуючи конкретні обставини справи, яка не є незначної складності та розглядалася в спрощеному провадженні, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування є співмірною, тому вважає за необхідне присудити на користь позивача шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правову допомогу у сумі 2500,00 грн.
Керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Дніпровської митниці №UА110130/2022/000041 від 28.01.2022.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду складено 13.05.2022.

Суддя М.М. Бухтіярова