Справа № 580/2427/22
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2022-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення заяви без розгляду

08 червня 2022 року Справа № 580/2427/22

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гаращенко В.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, особа, яка може отримати статус відповідача у справі: Уманська міська рада, -

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- заборони Уманській міській раді, її посадовим особам в тому числі міському голові та структурним підрозділам міської ради вчиняти будь-які дії направлені на зміну керівника КП «Уманьводоканал» Уманської міської ради, на особу відмінні від ОСОБА_1 , та заборонити будь-яким особам в тому числі призначених розпорядженнями, наказами чи іншими розпорядчими документами, як тимчасово виконуючі обов`язки керівника КП «Уманьводоканал» Уманської міської ради вчиняти будь-які розпорядчі дії, що належать до повноважень директора підприємства відповідно до умов Статуту;

- заборонити доступ до приміщень КП «Уманьводоканал» Уманської міської ради третім особам, котрі призначені, могли бути призначеними розпорядженнями, наказами чи іншими розпорядчими документами Уманською міською радою та її посадовими особами, структурними підрозділами, як тимчасово виконуючі обов`язки керівника КП «Уманьводоканал» УМР після 01.06.2022.

Заявник зазначає, що 16.12.2014 між Уманською міською радою в особі міського голови Цибрія Олександра Володимировича та ОСОБА_1 укладено Контракт з керівником комунального підприємства.

Відповідно до Розпорядження Уманської міської ради від 17.12.2014 р. №281 ОСОБА_1 призначено на посаду директора КП «Уманьводоканал» Уманської міської ради на умовах контракту від 16.12.2014 з 17.12.2014 по 16.12.2015.

В подальшому на підставі додаткових угод дія контракту продовжувалась.

Розпорядженням Уманської міської ради №554 рк від 23.12.2020 дію контракту продовжено до 16.12.2025.

02.06.2022 заявнику стало відомо, що Уманською міською радою винесено розпорядження №212 рк від 01.06.2022 про звільнення з посади директора КП «Уманьводоканал» Уманської міської ради.

Заявник не погоджується з підставами звільнення, вважає наведене розпорядження протиправним та має намір звернутись до суду із відповідним адміністративним позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін суб`єкт владних повноважень означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Тобто публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Тобто суд повинен з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

У даному випадку прийняття та звільнення з роботи директора комунального підприємства не є публічно-правовими відносинами, оскільки не є пов`язаними з реалізацією публічної влади.

Крім того, за змістом пункту 2 частини першої статті 19 КАС України, спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

З аналізу вказаних норм убачається, що юрисдикція адміністративних судів поширюється не на будь-які трудові спори, а лише ті, що пов`язані з прийняттям громадян на публічну службу, її проходженням, звільненням з неї.

Спори з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби охоплюють весь спектр спорів, що виникають у відносинах публічної служби. Водночас до цієї категорії не належать трудові спори: а) керівників та інших працівників державних і комунальних підприємств, установ та організацій; б)працівників, які працюють за трудовим договором у державних органах і органах місцевого самоврядування; в) працівників бюджетних установ.

Такий правовий висновок закріплений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 693/1140/16-ц.

За правилами цивільного судочинства треба розглядати спори, в яких позивач оскаржує законність розірвання з ним трудового договору з підстав, передбачених КЗпП України, крім такого розірвання за пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України (припинення повноважень за частиною третьою статті 99 ЦК України).

До юрисдикції господарського суду належать спори, в яких позивач, повноваження якого як керівника юридичної особи (її виконавчого органу) припинені за частиною третьою статті 99 ЦК України, пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України, оскаржує законність дій органу управління юридичної особи (загальних зборів, наглядової ради) з такого припинення повноважень (звільнення). До 28 березня 2014 року, коли відповідно до підпункту 1 пункту 3 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення правового регулювання діяльності юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 10 жовтня 2013 року набрала чинності нова редакція пункту 4 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), юрисдикція господарського суду поширювалася на вищевказані спори за участю господарських товариств, а з 28 березня 2014 року - за участю будь-яких юридичних осіб.

З огляду на те, що позивач має намір оскаржити його звільнення з посади директора за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, а не за пунктом 5 частини першої статті 41 цього кодексу, спір належить розглядати за правилами цивільного судочинства.

Зазначеного правового висновку дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 205/4196/18.

В контексті наведеного, суд зазначає, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: 1) найменування суду; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Аналіз наведених приписів свідчить про те, що звернення із заявою про забезпечення позову до його подачі можливе у випадку наявності намірів особи у подальшому ініціювати публічно-правовий спір в суді.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 153 КАС України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Оскільки спір, який має намір ініціювати позивач не віднесено до юрисдикції адміністративних судів та має вирішуватись в порядку цивільного судочинства, тому вжиття заходів забезпечення такого позову в порядку адміністративного судочинства свідчитиме про порушення правил підсудності.

Відповідно до ч. 7 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

Підсумовуючи вищенаведене, дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, суддя вважає, що вона не відповідає вимогам ст. 152 КАС України, а тому повинна бути повернута заявнику без розгляду.

Керуючись статтями 150, 152, 154, 248, 256, 293-295 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статями 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО