Справа № 640/19199/18
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2022-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІЗОФАСТ УКРАЇНА" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 вересня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІЗОФАСТ УКРАЇНА" до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправною і скасування постанови

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІЗОФАСТ УКРАЇНА» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовною заявою, у якій просило:

- визнати протиправною і скасувати постанову Головного управління Держпраці у Київській області від 06.11.2018 №КВ1300/73/НД/СПТД/ФС-562 про накладення штрафу у розмірі 372300 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про помилковість висновку відповідача про недопущення працівниками позивача інспекторів праці до інспекційного відвідування і відсутність підстав для накладення на позивача штрафу, передбаченого абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України. Крім того, позивач зазначає, що орендує офісне приміщення за адресою: м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 18/14, в якому 11.10.2018 посадові особи та/або інші працівники були відсутні, тому твердження відповідача про недопуск до приміщення позивача не відповідають дійсності. Відсутність працівників позивача за вказаною адресою виключає наявність підстав для накладення спірного штрафу. Жодних протоколів про адміністративне правопорушення та/або постанов про відносно посадових осіб та/або працівників позивача складено не було, що свідчить про те, що ними не вчинялось правопорушення, передбачене ст. 188-6 КУпАП. Розгляд справи про накладення штрафу проведено без присутності представника позивача, чим позбавлено останнього надати пояснення стосовно відсутності порушення. Спірний штраф накладено на підставі акту про неможливість інспекційного відвідування, який не входить до переліку документів, на підставі яких може бути накладено штраф, передбачений ст. 265 КЗпП України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 вересня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено судом першої інстанції, ГУ Держпраці у Київській області прийнято наказ від 09.10.2018 №3718 про проведення у період з 10.10.2018 по 24.10.2018 інспекційного відвідування ТОВ «ІЗОФАСТ УКРАЇНА» на предмет додержання законодавства про працю, не оформлення трудових відносин. ГУ Держпраці у Київській області оформлено інспекторам праці Рибачук А.В. і Бершацькому Д.М. направлення від 10.10.2018 №1300 на проведення інспекційного відвідування позивача.

11 жовтня 2018р. інспектори праці здійснили виїзд за фактичною адресою ТОВ «ІЗОФАСТ УКРАЇНА»: м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 18/14.

11 жовтня 2018р. інспектор праці здійснено виклик до Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві щодо перешкоджання проведенню інспекційного відвідування за вищевказаною адресою, зареєстрований в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень за №72336 від 11.10.2018.

Інспектором праці оформлено вимогу від 11.10.2018 №1300 про надання документів для проведення інспекційного відвідування згідно наведеного переліку. Два примірники вимоги разом з копією направлення надіслані рекомендованим листом з описом вкладення і повідомленням про вручення №083 надіслані на юридичну адресу ТОВ «ІЗОФАСТ УКРАЇНА»: 02166, м. Київ, вул. Маршала Жукова, буд. 26.

22 жовтня 2018р. інспектором праці складено акт №КВ1300/73/НД про неможливість проведення інспекційного відвідування позивача, у зв`язку з ненаданням інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування. В акті зазначено, що 11.10.2018 впродовж кількох годин інспекторами праці було неодноразово здійснено спроби здійснити інспекційне відвідування, проте працівники ТОВ «ІЗОФАСТ УКРАЇНА» зачинивши двері не допустили до приміщення, у зв`язку з чим здійснено виклик в поліції за №72336 від 11.10.2018, а також надіслано позивачу копію направлення і два примірники вимоги від 11.01.2018 №1300 про надання директором позивача у строк до 12-ї год. 19.10.2018 документів, необхідних для проведення інспекційного відвідування. Станом на 22.10.2018 вимоги директором ТОВ «ІЗОФАСТ УКРАЇНА» не виконані, чим порушено вимоги ст. 259 КЗпП України та п. 11 Порядку №295.

Копія акта надіслана 24.10.2018 рекомендованим листом з описом вкладення і повідомленням про вручення №513 на юридичну адресу ТОВ «ІЗОФАСТ УКРАЇНА».

01 листопада 2018р. відповідач надіслав на юридичну адресу ТОВ «ІЗОФАСТ УКРАЇНА» лист від 31.10.2018 №44/2/18/15470, в якому повідомлено дату, час і місце розгляду справи про накладення на позивача штрафу за порушення законодавства про працю, передбаченого абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Вказане повідомлення не було вручено позивачу 03.11.2018 з інших причин, але отримано позивачем 09.11.2018.

06 листопада 2018р. на підставі акта від 22.10.2018 №КВ1300/73/НД про неможливість інспекційного відвідування відбувся розгляд справи про накладення штрафу, який здійснено без представника позивача.

За результатами розгляду справи перший заступник Головного управління Держпраці у Київській області Андрієнко В.С. виніс оспорювану постанову від 06.11.2018 №КВ/1300/73/НД/СПТД/ФС-562 про накладення на позивача на підставі абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України штрафу у розмірі 372300 грн.

Копія постанови надіслана 07.11.2018 рекомендованим листом з описом вкладення і повідомленням про вручення №790 на юридичну адресу ТОВ «ІЗОФАСТ УКРАЇНА».

Вважаючи вищевказану постанову протиправною, прийнятою з порушенням норм чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що приймаючи спірну постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, а обставини, які слугували підставою для її прийняття є доведеними наявними в матеріалах справи доказами.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V від 05.04.2007 року (далі - Закон № 877-V).

Відповідно до статті 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Частиною 1 статті 6 Закону №877-V передбачено, що підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема:

- звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Фізичні особи, які подали безпідставне звернення про порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства, несуть відповідальність, передбачену законом. Повторне проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю), забороняється.

Проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону (ч. 2 ст. 6 Закону № 877-V).

Водночас, положення частини 3-4 статті 6 Закону № 877-V встановлюють, що суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Аналіз наведеної правової норми дає апеляційному суду підстави дійти до висновку, що наведений у ній перелік підстав для здійснення позапланових заходів є вичерпними.

Частиною 2 статті 6 Закону №877-V передбачено можливість, у випадках, визначених частиною 4 статті 2 Закону № 877-V, здійснювати проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених статтею 6 цього Закону.

Згідно із частиною 1 статті 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 823 затверджено Порядок здійснення державного контроль за додержанням законодавства про працю, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 року № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 року № 1986-IV, та Законом України «Про основі засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Порядок №823).

Згідно із пунктом 2 Порядку № 823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

У відповідності до пункту 3 Поряду № 823 інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад (далі - органи контролю), посадовими обов`язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - контрольні повноваження).

Перелік підстав для здійснення інспекційних відвідувань наведено у пункті 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 р. № 823.

Зокрема, в якості підстав для здійснення інспекційних відвідувань визначено:

- звернення працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;

- звернення фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;

- повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 823 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Згідно положень пункту 11 Порядку № 823 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно без попереднього повідомлення мають право, зокрема, отримувати від органів державної влади, об`єктів відвідування інформацію та матеріали, необхідні для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування; ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги; фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки.

Вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій або витягів з документів, пояснень, доступу до всіх видів приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання (п. 12 Порядку №823).

Пунктами 16-18 Порядку № 823 передбачено, що у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, перевищення строків проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, визначених пунктом 10 цього Порядку, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних підстав, який у разі можливості підписується об`єктом відвідування або іншою уповноваженою ним особою.

Копія акта, зазначеного у пункті 16 цього Порядку, надсилається органам, яким підпорядкований об`єкт відвідування (за наявності), для вжиття заходів з усунення перешкод і забезпечення присутності об`єкта відвідування за своїм місцезнаходженням.

У відповідності до абз. 7,8 ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення; вчинення дій, передбачених абзацом сьомим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у шістнадцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, ТОВ «ІЗОФАСТ УКРАЇНА» вимогу інспектора праці не виконано та не надано можливості доступу до виробничих, службових, адміністративних приміщень, в яких використовується наймана праця, а також не надано усних та/або письмових пояснень з питань, що стосується оформлення трудових відносин.

Через ненадання позивачем доступу інспектору праці до виробничих, службових, адміністративних приміщень, а також ненадання усних та/або письмових пояснень з питань, які стосується оформлення трудових відносин, відповідач позбавлений був можливості реалізувати наявне у нього повноваження щодо проведення інспекційного відвідування, що, на думку колегії суддів, є створенням перешкод у проведенні такого інспекційного відвідування.

Водночас, під час розгляду даної справи позивач не вказує на неможливість забезпечення відповідачу доступу до виробничих, службових, адміністративних приміщень та надання усних та/або письмових пояснень з питань, які стосується оформлення трудових відносин, а стверджує, що вимогу про надання документів ним отримано лише 09.11.2018 року, тобто після спливу строку її виконання.

В свою чергу слід зазначити, що саме пасивна поведінка позивача призвела до не своєчасного отримання вимоги про надання документів.

Натомість, інспектором праці вчинено необхідних дій намагання вручити (особисто під підпис, надіслано поштою) з метою забезпечення своєчасного отримання позивачем вимоги про надання документів.

Недопуск посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу без установлених законом підстав для такого недопущення вважається порушенням обов`язку суб`єкта господарювання допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю) за умови дотримання порядку здійснення державного нагляду (контролю) органом державного нагляду (контролю) в межах його компетенції.

Посилання скаржника щодо не повідомлення останнього про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки матеріали справи містять докази направлення рекомендованим листом зазначеного повідомлення.

Згідно до положень Порядку № 509, справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Таким чином, вимоги п.3,4 Порядку № 509 щодо направлення у строки зазначених документів, відповідачем виконано.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що діюче законодавство не зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснювати заходи для з`ясування причин невручення повідомлення, чи для вжиття додаткових заходів (зокрема - електронні засоби зв`язку, кур`єрська доставка і т.д.) щодо вручення повідомлення (вимоги).

Так, юридична особа зобов`язана забезпечити отримання нею кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку особа не вправі посилатись на неотримання нею документів як на обставину, що звільняє її від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивачки до відповідальності за порушення законодавства про працю. В той час, скаржником не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо правомірності та обґрунтованості винесення спірної постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІЗОФАСТ УКРАЇНА" - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма