Справа № 280/1907/22
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2022-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року Справа № 280/1907/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо невиплати заборгованості з виплати довічного грошового утримання судді у відставці за періоди з 19.02.2020 по 31.03.2021 у сумі 270150,75 грн. (Двісті сімдесят тисяч сто п`ятдесят грн. 75 коп.);

зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити заборгованість з виплати довічного грошового утримання судді у відставці за періоди з 19.02.2020 по 31.03.2021 без відтермінування на невизначений час.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 19.02.2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області проведений перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про статус суддів». Вказує, що згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 30.06.2021 №8434-7886/Л-02/8-0800/21 з 19.02.2020 розмір довічного утримання позивача становить 65901,27 грн., виплата щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 65901,27 грн. проводиться з квітня 2021 року без виплати заборгованості, у зв`язку з проведеним перерахунком за період з 19.02.2020 по 19.03.2021 розмір заборгованості з виплати донарахованих коштів (доплати) довічного утримання судді у відставці складає 270150,75 грн. Позивач посилається також на те, що листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 29.10.2021 року №15480-14644/Л-02/8-0800/21 позивачу повідомлено: «Щодо виплати нарахованої за рішенням суду суми коштів. Відповідно до ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується органами Пенсійного фонду за рахунок коштів Державного бюджету України. Вважає протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо невиплати заборгованості зі сплати довічного грошового утримання за період з 19.02.2020 по 19.03.2021, та невиплати заборгованості зі сплати донарахованих коштів довічного грошового утримання у зв`язку з проведеним перерахунком за період з 19.02.2020 по 19.03.2021. У зв`язку з цим просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач позов не визнав. У письмовому відзиві від 21.04.2022 вх. № 16126 вказав, що Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року по справі № 280/8063/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року, згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області № 08-02/1020 від 24.03.2020, з урахуванням фактично виплачених сум. Стверджує, що на виконання зазначеного рішення Головним управлінням з 19.02.2020 року, з розрахунку 58% суддівської винагороди, зазначеної в довідці, 30.03.2021 року було проведено відповідний перерахунок у відповідності до чинних норм законодавства (розрахунок додається), рішення внесено до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Зазначає, що судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 07.02.2022 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/1907/22 без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Приписами ч. 4 ст. 243 КАС України визначено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці виходячи із 88 відсотків грошового утримання судді, що працює на відповідній посаді.

24.03.2020 Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій сформовано та видано ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №08-02/1020, відповідно до якої станом на 18.02.2020 його суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 113508,00 грн., у т.ч. посадовий оклад 63060,00 грн., доплата за вислугу років 44142,00 грн., доплата за перебування на адміністративній посаді в суді 6306,00 грн.

Рішенням суду від 17.02.2021 у справі № 280/8063/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020, на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої ТУ ДСА України в Запорізькій області №08-02/1020 від 24.03.2020 з урахуванням фактично виплачених сум.

Листами ГУ ПФУ в Запорізькій області від 30.06.2021 та від 29.10.2021 повідомило позивача, що на виконання рішення суду перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснений з 19.02.2020, з розрахунку 58% суддівської винагороди, зазначеної в довідці ДСА України в Запорізькій області від 24.03.2020 № 08-02/1020. Після перерахунку, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді з 19.02.2020 складає 65901,07 грн. та нарахований до виплати в квітні 2021 року, донарахована з 19.02.2020 по 31.03.2021, за рішенням суду, сума складає 270150,75 грн. Виплата донарахованих сум за рішенням суду здійснюється в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат і буде здійснена після відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Позивач, не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо виплати заборгованості з виплати довічного грошового утримання судді у відставці, звернувся до суду із вказаним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Кодексом закріплені процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Відповідно до частини 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частиною 2 статті 372 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідно до частини 4 статті 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

В свою чергу, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі по тексту - Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII).

Згідно з положеннями частини 1 статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині 1 статті 11 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII зазначено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших додаткових судових рішень.

Наведене в сукупності дозволяє дійти висновку, що у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за Кодексом адміністративного судочинства України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15, від 03 квітня 2019 року у справі № 820/4261/18, від 09 липня 2019 року у справі №826/17587/18, від 31 липня 2019 року у справі № 803/688/18, від 23 липня 2020 року у справі № 661/89/17, від 24 липня 2020 року у справі № 501/2172/15-а, Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №686/23317/13-а.

При цьому, при розгляді позовних вимог стосовно невиконання окремого судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконання судового рішення являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а, від 06 лютого 2019 року у справі № 816/2016/17, а також в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15, постанові Верховного Суду від 30 березня 2021 року у справі №580/3376/20.

Більш того, слід зазначити, що приписами статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України визначені спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.

Також, у відповідності до частини 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Таким чином, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд наголошує, що зазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексу адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Суд зазначає, що предметом даного позову є оскарження бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо невиплати заборгованості з виплати довічного грошового утримання судді у відставці за періоди з 19.02.2020 по 31.03.2021 у сумі 270150,75 грн., нарахованої на виконання рішення суду у справі від 17.02.2021 у справі № 280/8063/21, яким було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити такий перерахунок та виплатити нараховані суми довічного грошового утримання судді у відставці.

Тобто, звертаючись до адміністративного суду з вказаною позовною заявою, позивач фактично не згодний з невиконанням відповідачем іншого рішення суду. Тому, обраний позивачем у справі №280/1907/22 спосіб захисту є одним із способів виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.02.2021 у справі № 280/8063/21.

Таким чином, у спірних відносинах наявні обставини, з якими стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

За вказаних обставин, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

У зв`язку з вищевикладеним, суд констатує, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Разом з тим, позивач скористався своїм правом на судовий захист та йому такий захист надано відповідно до способу захисту, обраного позивачем.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовної заяви.

Зважаючи, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 09.06.2022.

Суддя Л.Я. Максименко