Справа № 460/9225/22
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2022-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2022 року м. Рівне №460/9225/22
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Львів)
про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), в якому просила суд: визнати протиправною та скасувати постанову від 07.02.2022 заступника начальника Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Гуменюка Андрія Анатолійовича про стягнення у виконавчому провадженні №43455168 з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 77754, 29 грн.; визнати протиправною та скасувати постанову від 15.02.2022 заступника начальника Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Гуменюка Андрія Анатолійовича про відкриття виконавчого провадження №68534148 з виконання постанови №43455168 від 07.02.2022 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 77 754, 29 грн.

Мотивуючи вимоги позову,представник позивача зазначав, що 26.05.2014 державним виконавцем відкрито виконавче провадження №43455168 з примусового виконання виконавчого листа №570/5722/14-ц від 12.05.2014 про стягнення на користь АТ "Райффайззен Банк" заборгованості в сумі 798718,18 грн. Постановою державного виконавця від 07.02.2022 з боржника - ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір в розмірі 77 754,29 грн. Постановою державного виконавця від 07.02.2022 виконавчий лист повернуто стягувачеві на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження". Постановою державного виконавця від 15.02.2022 відкрито виконавче провадження №68534148 про виконання постанови державного виконавця № 43455168 від07.02.2022 про стягнення виконавчого збору в сумі 77754,29 грн. На переконання позивача, постанова про стягнення виконавчого збору від 07.02.2022 є протиправною, оскільки винесена державним виконавцем після завершення строку, наданого для добровільного виконання рішення суду при першому надходженні виконавчого листа до примусового виконання, передбаченого Законом України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній станом на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №43455168). Вказував на те, що у даному випадку мала місце ситуація, коли згідно з дійсним на час відкриття виконавчого провадження №43455168 Законом України "Про виконавче провадження" виконавчий збір підлягав стягненню у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених ст.49 цього закону, що у спірних правовідносинах не відбулось. Вказував, що положення Закону України "Про виконавче провадження" у редакції, яка була чинна до28.08.2018, зменшували відповідальність позивача як боржника у порівнянні з нормами Закону у редакції, яка була чинна після 28.08.2018, оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню. З урахуванням того, що внесені Законом України від 03.07.2018 №2475-VIII змiни до статті 27 Закону № 1404-VIII погіршили становище боржника ОСОБА_2 , а також того, що виконавчою службою фактично стягнуто за виконавчим листом з боржника кошти в сумі 26223, 65 грн., з яких виконавчий збір був стягнутий, вважав, що у відповідача відсутні правові підстави для стягнення з позивача виконавчого збору в розмiрi 77 754,29 грн. За наведеного представник позивача просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 18.05.2022 позовну заяву прийнято до розгляду. Відкрито провадження в адміністративній справі №460/9225/22.

Розгляд справи вирішено провести за правилами ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), яка визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. Розгляд справи по суті призначено у порядку письмового провадження.

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена у відзиві на позов від 25.05.2022, відповідно до змісту якого він заперечував проти їхнього задоволення. Зазначав на обґрунтування такої позиції про те, що, у зв`язку з надходженням до Відділу заяви стягувача ТЗОВ АТ "Райффайзен Банк" про повернення виконавчого документа стягувачу, 07.02.2022 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа №570/5722/14-ц, виданого 12.05.2014Рівненським районним судом Рівненської області, керуючись ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження". Відповідно до ч.3 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження", уразі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6частини першої статті 37, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець непізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України, у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню. З огляду на наведене, державним виконавцем правомірно винесену оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.02.2022 №68534148. Крім того наголошував, що покликання позивача на норми Закону України "Про виконавче провадження", що втратили чинність, є безпідставними. Зауважував, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених виконавчих дій. З огляду на викладене, вважав, що в спірних правовідносинах державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені законом, а відтак підстави для скасування оскаржених постанов відсутні. Просив повністю відмовити у задоволенні позову.

25.05.2022 відповідач через ВДЗ (канцелярію) суду подав клопотання, в якому просив призначити розгляд справи по суті з викликом сторін у судове засідання.

Ухвалою суду від 30.05.2022 клопотання відповідача про розгляд справи з викликом у судове засідання задоволено.

Призначено судове засідання з розгляду справи №460/9225/22 по суті на 09.06.2022 на 09:30 год.

У судовому засіданні, призначеному на 09.06.2022, представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні, призначеному на 09.06.2022, проти задоволення позову заперечував з викладених у відзиві підстав. Просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні оголошено перерву до 10.06.2022 до 10:00 год.

У судове засідання, призначене на 10.06.2022, сторони не прибули. Про дату, місце і час судового розгляду повідомлялися належним чином. У відповідності до вимог ст.205, 268 КАС України, суд дійшов до висновку про можливість завершення розгляду справи без їхньої участі, у порядку письмового провадження.

У відповідності до вимог ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що 12.05.2014 Рівненський районний суд Рівненської області видав виконавчий лист №5705722/14-ц, згідно з яким з ОСОБА_1 солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в сумі 798718,18 грн.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції від 26.05.2014 відкрито виконавче провадження №43455168 про примусове виконання виконавчого листа №570/5722/14-ц від 12.05.2014.

Згідно з матеріалами виконавчого провадження №43455168, виконавчим органом 22.10.2014, 03.12.2014, 09.02.2015, 02.03.2015, 15.04.2015, 24.04.2015, 25.05.2015, 22.06.2015, 04.08.2015, 18.08.2015, 16.09.2015, 22.10.2015, 19.11.2015, 26.11.2015, 26.01.2016, 24.03.2016, 15.04.2016, 21.04.2016, 13.09.2016, 26.02.2019, 26.12.2019, 27.01.2020, 13.04.2020, 04.05.2020, 24.09.2020, 29.10.2020, 21.12.2020, 25.02.2021. 23.03.2021, 27.04.2021, 25.05.2021, 28.06.2021, 28.07.2021, 31.08.2021, 19.10.2021, 11.11.2021, 23.11.2021, 23.12.2021, 02.02.2022,у процесі примусового виконання виконавчого листа №570/5722/14-ц від 12.05.2014, виносились розпорядження про надходження від позивача коштів на погашення суми заборгованості за виконавчим листом, а також виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій, та про перерахування таких коштів на відповідні рахунки.

28.01.2022 Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" звернулося до відповідача із Заявою стягувача у виконавчому провадженні №43455168 (вх.№1474/20.14-20 від 31.01.2022), в якій просило відповідно до п.1 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" закрити виконавче провадження, зняти арешти, повернути виконавчий лист №570/5722/14-ц від 12.05.2014, за яким відкрито виконавче провадження щодо стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 солідарної заборгованості (798718,18 грн.).

07.02.2022 заступником начальника Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), у виконавчому провадженні №43455168, винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (виконавчого листа №570/5722/14-ц від 12.05.2014, залишок боргу становить: 772494,53 грн.).

У межах виконавчого провадження №43455168 державний виконавець 07.02.2022, керуючись ст.3, 27, 40 Закону України "Про виконавче провадження", виніс постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 77754,29 грн.

Постановою державного виконавця від 15.02.2022 відкрито виконавче провадження №68534148 про виконання постанови державного виконавця № 43455168 від07.02.2022про стягнення виконавчого збору в сумі 77754,29 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV (далі - Закон №606-XIV), який був чинним на момент відкриття виконавчого провадження, було визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 2 статті 25 Закону №606-XIV було передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Статтею 11 Закону №606-XIV було встановлено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1). Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом (ч.2).

З 05.10.2016 умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Заходами примусового виконання рішень згідно зі ст.10 Закону №1404-VIII є:1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

У частині 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ закріплено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частинами 1, 2 статті 27 Закону №1404-VІІІ у редакції, чинній до 28.08.2018, передбачалося, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Матеріалами виконавчого провадження підтверджується, що у виконавчому провадженні №43455168 під час примусового виконання виконавчого листа №570/5722/14-ц від 12.05.2014 здійснювалося стягнення виконавчого збору відповідно до фактично сплаченої боржником суми заборгованості.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" від 03.07.2018 №2475-VIII (далі - Закон №2475-VIII) внесені зміни до ст.27 Закону №1404-VІІІ, які набрали чинності з 28.08.2018, за змістом ч.1, 2 якої виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.37 Закону №1404-VІІІ виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

За правилами ч.5 ст.37 Закону №1404-VIII повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Згідно з ч.3 ст. 40 Закону №1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.4 ст.42 Закону №1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Із аналізу норм Закону №1404-VІІІ у редакції, що діяла до 28.08.2018, слідує, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення із боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Законом №2475-VIII внесені зміни до ст.27 Закону №1404-VІІІ, які набрали чинності з 28.08.2018, і виходячи із цих змін виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Отже, із урахуванням редакцій Закону №1404-VIII, які були чинними у період існування заборгованості позивача та знаходження на примусовому виконанні виконавчого документа, база обрахунку виконавчого збору змінювалась, а саме: у період до 28.08.2018 розмір виконавчого збору становив 10 відсотків фактично стягнутої суми, а у період після 28.08.2018 - 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у Рішенні від 09.02.1999 в справі №1-7/99 (про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надав офіційне тлумачення частини першої статті 58 Конституції України та вказав, що положення цієї норми про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Тому приписи ст.27 Закону №1404-VІІІ у редакції, яка була чинна до 28.08.2018, зменшували відповідальність позивача як боржника у порівнянні з нормами ст. 27 Закону №1404-VІІІ у редакції, чинній після 28.08.2018, оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню.

Таким чином, внесені Законом №2475-VIII до ст.27 Закону №1404-VІІІ зміни погіршили становище боржника.

Висновки аналогічного характеру викладено у постановах Верховного Суду від 14.05.2020 в справі №640/685/19, від 29.07.2020 в справі №1340/5050/18, від 12.08.2020 в справі №1340/5053/18, від 15.10.2020 в справі №280/5959/19, від 28.10.2020 в справі №400/878/20, від 21.01.2021 в справі №640/3430/19, від 28.01.2021 в справі №420/769/19, від 20.05.2021 в справі №640/32814/20 та від 08.07.2021 в справі №480/5242/19, які в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України враховуються судом при прийняті даного рішення.

При цьому, в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України, суд також враховує правову позицію, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2020 у справі № 2540/3203/18.

Оскільки виконавче провадження №43455168 про примусове стягнення з позивача заборгованості в сумі 798718,18 грн. відкрито постановою державного виконавця від 26.05.2014, то до правовідносин, пов`язаних із стягненням виконавчого збору, слід застосовувати приписи Закону № 1404-VІІІ у редакції, чинній до 28.08.2018.

Як встановлено судом, згідно з матеріалами виконавчого провадження №43455168, позивачем здійснювалось часткове погашення суми заборгованості за виконавчим листом в сумі 26223, 65 грн., зі стягненням виконавчого збору, обрахованого відповідно до фактично сплаченої суми заборгованості.

У сукупності викладених обставин, суд вважає, що оскільки у процесі виконання судового рішення становище боржника було погіршене у зв`язку із внесенням Законом №2475-VIII змін до ст.27 Закону №1404-VІІІ, що суперечить ст.58 Конституції України, а також те, що виконавче провадження №43455168 відкрито в 2014 році, державною виконавчою службою стягувався з боржника виконавчий збір у відповідності до фактично сплачених ним коштів за виконавчим листом, то у державного виконавця не було підстав для стягнення з позивача виконавчого збору у лютому 2022 року, обрахованого відповідно до суми нестягнутого боргу за нормами Закону №1404-VІІІ у редакції, чинній з 28.08.2018.

Таким чином, постанова про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №43455168 від 07.02.2022 є протиправною та підлягає скасуванню.

З огляду на протиправність такої постанови про стягнення виконавчого збору, постанова відповідача від 15.02.2022 про відкриття виконавчого провадження №68534148 з виконання постанови №43455168 від 07.02.2022 також є протиправною і підлягає скасуванню.

Згідно з ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не підтверджено правомірність оспорюваних постанов належними та допустимими доказами, а відтак, позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 1984,80 грн.

Оригінали квитанцій про сплату судового збору знаходяться в матеріалах справи.

Керуючись статтями 241-246, 255, 270-272, 287 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 07.02.2022 про стягнення у виконавчому провадженні №43455168 з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 77754, 29 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про відкриття виконавчого провадження від 15.02.2022 №68534148.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) судовий збір в сумі 1984,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Днем подання апеляційної скарги є день її надходження до відповідного суду. Строк подання апеляційної скарги не може бути поновлено. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 10 червня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Рівненський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Львів) (вул. П. Могили, 22 б, м. Рівне, 33001, ЄДРПОУ/РНОКПП 35007151)

Суддя С.А. Борискін