Справа № 420/10290/21
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2022-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/10290/21
Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2022 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення,

В С Т А Н О В И Л А :

17 червня 2021 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ДПС в Одеській області щодо відображення в інтегрованій картці позивача суми недоїмки (на дату подання позову 181927,80 грн), яку буде сформовано на дату набрання судовим рішенням законної сили (визнання її неузгодженою) за податковою вимогою від 06.03.2019 року №Ф-001 в сумі 191963,69 грн., що була скасована згідно судових рішень;

- зобов`язати відповідача відобразити в інтегрованій картці позивача облікові показники (операції) щодо виключення з картки суми такої недоїмки;

- стягнути з відповідача заподіяну бездіяльністю шкоду у розмірі 6000,00 грн;

- стягнути з відповідача моральну шкоди у розмірі 6000,00 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року, позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС в Одеській області щодо не виключення з інтегрованої картки платника ФОП ОСОБА_1 суми недоїмки за податковою вимогою №Ф-288618-52 від 09.10.2019 року в розмірі 191688,32 грн.

Зобов`язано Головне управління ДПС в Одеській області здійснити коригування даних інтегрованої картки платника ФОП ОСОБА_1 шляхом вилучення відомостей про наявність податкового боргу (недоїмки) в розмірі 191688,32 грн.

Стягнуто з Головного управління ДПС в Одеській області на користь фізичної особи - підприємця ФОП ОСОБА_1 шкоду, заподіяну протиправною бездіяльністю контролюючого органу в розмірі однієї мінімальної заробітної плати - 6000,00 грн.

В задоволенні іншої частині позовних вимог відмовлено.

18 квітня 2022 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з заявою в порядку ст.382 КАС України про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2022 року ФОП ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заяви.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити рішення, яким задовольнити його заяву. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції мотивовано відмову законодавством про виконавче провадження, однак ФОП ОСОБА_1 не звертався з заявою про примусове виконання рішення, а просив зобов`язати відповідача подати звіт про його виконання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311, ст.312 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, що ним вичерпано загальний порядок виконання судового рішення, встановленого Законом України «Про виконавче провадження».

Судова колегія не погоджується з таким висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Частиною 2 ст. 14 КАС України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу

Так, у рішенні по справі Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу- у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року по цій справі набрало законної сили 10 грудня 2021 року.

Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-Позивача.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідачаподати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Слід зазначити, що головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами.

Тому після вирішення публічно-правового спору і набрання судовим рішенням законної сили суд продовжує відігравати активну роль у реалізації сторонами прав та законних інтересів, з приводу захисту яких він ухвалив судове рішення.

В основу ефективності правосуддя покладається здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є ефективність у поновленні порушених прав та свобод особи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, або встановлення нового строку подання звіту, або накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу є правом суду, а не його обов`язком.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.05.2021 року у справі №9901/598/19.

Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання. Водночас суд наділений повноваженнями вживати додаткових заходів контролю за виконанням судового рішення окремими категоріями осіб - суб`єктами владних повноважень, не на користь яких ухвалене судове рішення.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у по справі № 802/357/17-а від 23 червня 2020 року.

За обставинами справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року, зобов`язано Головне управління ДПС в Одеській області здійснити коригування даних інтегрованої картки платника ФОП ОСОБА_1 шляхом вилучення відомостей про наявність податкового боргу (недоїмки) в розмірі 191 688,32 грн та стягнуто з відповідача шкоду, заподіяну протиправною бездіяльністю контролюючого органу в розмірі 6000,00 грн.

Заяву в порядку ст.382 КАС України від 18.04.2022 року ФОП ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що станом на дату звернення із заявою, за ним обліковується недоїмка, яку відповідача зобов`язано вилучити з інтегрованої картки платника податків в розмірі 191688,32 грн. Отже, з 10 грудня 2021 року (дати набрання рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року) відповідачем не виконується рішення суду.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано доказів звернення до виконавчої служби з виконавчим листом по цій справі, який виданий 24 січня 2022 року.

Разом з тим, судова колегія погоджується з доводами апелянта, що подання заяви в порядку ст.382 КАС України жодним чином не залежить від його звернення до виконавчої служби з виконавчим листом по справі.

Колегія суддів наголошує, що в основу ефективності правосуддя покладається здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є ефективність у поновленні порушених прав та свобод особи.

Конституційний Суд України у Рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 зазначив, що право на судовий захист, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, що остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося. Одним з механізмів, спрямованих на забезпечення ефективності судового рішення, тобто на його виконання, є судовий контроль.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), № 29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine), № 1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Варто зауважити, що невиконанням рішення суду, яке набуло законної сили, підривається як авторитет судової гілки влади, так і авторитет демократичної держави в цілому.

Рішення суду, яке набуло законної сили - має бути виконане. Виконання рішення суду забезпечує довіру суспільства до суду, оскільки довіра людини до суду формується не тільки через призму справедливого судового рішення, а й зокрема через виконання цього рішення.

Невиконання рішення суду формує недовіру людини до суду, що недопустимо в демократичній державі. Водночас, суб`єкт владних повноважень, який є стороною у справі, має бути зразком для громадськості щодо належного виконання рішення суду, не чекаючи при цьому примусового виконання такого рішення суду або встановлення судового контролю щодо виконання рішення суду.

У випадку ухилення боржника - суб`єкта владних повноважень, від виконання судового рішення, суд може постановити ухвалу про зобов`язання останнього подати звіт і після постановлення рішення у справі, якщо цього потребують обставини справи.

Як вбачається з відомостей ЄДРСР, ГУ ДПС в Одеській області оскаржив в касаційному порядку рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року, однак ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2022 року податковому органу відмовлено у відкритті касаційного провадження у даній справі.

Так, рішенням по цій справі зобов`язано відповідача скоригувати показники інтегрованої картки ФОП ОСОБА_1 шляхом вилучення відомостей про наявність податкового боргу (недоїмки) в розмірі 191688,32 грн. Протиправність нарахування позивачу такої заборгованості також підтверджена рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.03.2019 по справі №420/5783/19, яким визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДФС в Одеській області №Ф-288618-52 від 09.10.2019 на суму 191688,32 грн.

Отже, для виконання рішення по цій справі контролюючому органу повинно скоригувати картку платника податків ФОП ОСОБА_1 , що ним зроблено не було.

В даному випадку, інтегрована картка платника податків, з якої вбачається, що відповідачем не виключено спірну заборгованість, яка обліковується за позивачем, є єдиним і беззаперечним доказом, що протягом більше ніж чотирьох місяців відповідач ухиляється від виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не надав, як не надав і жодних заяв щодо наявності об`єктивних перешкод для виконання рішення суду.

За встановлених обставин, надаючи правову оцінку наведеним заявником обставинам, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви позивача про зобов`язання ГУ ДПС в Одеській області подати до суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року.

Відповідно до статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення єнеповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням постанови про задоволення заяви ФОП ОСОБА_1 в порядку ст.382 КАС України.

Керуючись статтями 248, 256, 311,382, 328, 329 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ФОП ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2022 року - скасувати.

Ухвалити постанову, якою заяву фізичної особи - підприємця ФОП ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду - задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби в Одеській області подати у 30 денний строк до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року по справі № 420/10290/21, яке набрало законної сили.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко