Справа № 460/9297/22
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2022-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2022 року м. Рівне №460/9297/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненського відділу Державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Львів)
про визнання протиправними та скасування постанов, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі Рівненського ВДВС у Рівненському районі, відповідач) про визнання протиправними та скасування постанови від 08.09.2021 ВП № 479499843 про стягнення з боржника ОСОБА_2 виконавчого збору, постанови від 08.02.2022 ВП № 479499843 про стягнення з боржника ОСОБА_2 виконавчого збору, постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.02.2022 ВП № 68564683, постанови від 15.02.2022 ВП № 68564683 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанови від 15.02.2022 ВП № 68565555 про відкриття виконавчого провадження.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що боржник не мав змоги виконати судове рішення добровільно, адже законодавством імперативно встановлено, що виконання судового про звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виключного через прилюдні торги. Крім того, вказує, що на підставі заяви стягувача відповідачем прийнята постанова про повернення виконавчого документу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». 08 лютого 2022 року державним виконавцем прийнято постанову про стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_1 на користь Рівненського ВДВС у Рівненському районі. 15.02.2022 державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 77255,14 грн. Вважає дії відповідача протиправними, а постанови від 08.09.2021 ВП № 479499843 про стягнення з боржника ОСОБА_2 виконавчого збору, постанови від 08.02.2022 ВП № 479499843 про стягнення з боржника ОСОБА_2 виконавчого збору, постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.02.2022 ВП № 68564683, постанови від 15.02.2022 ВП № 68564683 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанови від 15.02.2022 ВП № 68565555 про відкриття виконавчого провадження такими, що підлягають скасуванню, мотивуючи це тим, що відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми. Вказує, що при розгляді аналогічної справи № 553/196/18 у постанові від 11 вересня 2019 року Верховний Суд дійшов висновку, що обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору є вчинення державним виконавцем дій, направлених на примусове виконання рішення суду, та фактичне стягнення суми боргу. Тому стягнення виконавчого збору можливе лише у разі фактичного виконання виконавчого документа. Позивач вказує, що відповідно до матеріалів виконавчого провадження № 47949843, постанова від 07.02.2022 про повернення стягувачу виконавчого листа № 570/4964/13-ц, виданого 25.05.2015 Рівненським районним судом Рівненської області, винесена державним виконавцем саме на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з надходженням відповідної заяви від стягувана АТ "Райффайзен Банк". Отже, враховуючи те, що державний виконавець не здійснив будь-яких дій з примусового виконання рішення суду про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь стягувана АТ " Райффайзен Банк " на підставі виконавчого листа № 570/4964/13-ц, виданого 25.05.2015 Рівненським районним судом Рівненської області, та повернув вказаний виконавчий документ без виконання стягувачу, то правових підстав, як для визначення суми виконавчого збору в розмірі 77255,14 грн., так і для стягнення з позивача виконавчого збору у державного виконавця не було. На думку позивача, державний виконавець приймаючи спірні постанови, без реального стягнення суми боргу з позивача, не врахував норми статті 58 Конституції України, а отже, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що зазначені Конституцією та законодавством України. У зв`язку із зазначеним вважає, що спірні постанови державного виконавця не відповідають критеріям правомірності та суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Підсумовуючи вищевикладене, зазначає, що оскаржувані постанови є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 11.04.2022 позовна заява залишалася без руху. Позивачу встановлювався строк для усунення недоліків позовної заяви. У вказаний строк позивач допущені недоліки усунув, відтак позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду.

Ухвалою суду від 26.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено у відкритому судовому засіданні на 01.06.2022 та встановлено строк відповідачу для подання до суду відзиву на адміністративний позов разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи.

У строк встановлений судом відповідач подав відзив на адміністративний позов, який мотивовано тим, що п. 1 ч. 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає повернення виконавчого провадження, якщо стяґувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. У зв`язку з тим, що виконавчий збір та мінімальні витрати виконавчого провадження по виконавчому документу на час його повернення стягувачу з підстав п. 1 ч. 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» не стягнуто, державним виконавцем 08.02.2022 винесено постанови про стягнення виконавчого збору та про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження. 15.02.2022 державним виконавцем було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження. Крім того, відповідач зазначає, що примусове виконання судового рішень, розпочинається з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а звернення стягувача із заявою про повернення виконавчого документа не звільняє боржника від обов`язку сплати виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження. На підставі вищевикладеного просить відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Протокольною ухвалою суду від 01.06.2022 у судовому засіданні оголошено перерву до 08.06.2022.

Протокольною ухвалою суду від 08.06.2022 у судовому засіданні оголошено перерву до 13.06.2022.

В судове засідання призначене на 13.06.2022, учасники справи, яких належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, не прибули. Подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце його проведення та враховуючи приписи ч. 9 ст. 205 КАС України, суд здійснив розгляд справи у письмовому провадженні, за наявними у суду матеріалами.

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, то у відповідності до вимог ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

09.06.2015 Рівненським районним судом Рівненської області виданий виконавчий лист про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №014/52/918-3 від 18.07.2006 (зі змінами від 15.08.2007 р.; 12.02.2008 р.; 20.10.2011 р.):

- житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , мешканка АДРЕСА_1 ) на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області 09.06.2006 р., на підставі рішення виконавчого комітету Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 24.05.2006 р. за № 124 та витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 10990136, виданого КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» 20.06.2006 р.;

- земельну ділянку площею 0,12 га, що розташована на території с. Великий Олексин Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, та належить ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , мешканка АДРЕСА_1 ) на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-РВ № 020363, виданого 23.05.2011 р. Шпанівською сільською радою Рівненського району Рівненської області на підставі Договору дарування від 14.02.2001 № 2-195. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10184; кадастровий номер земельної ділянки 56:246:895:00:07:032:0041, для задоволення вимог АТ "Райффайзен Банк Аваль" (, вул. Лескова, 9, м. Київ) у сумі 772 551, 44 грн. (сімсот сімдесят дві тисячі п`ятсот п`ятдесят одна) грн. 44 коп. за кредитними договорами 14/89-07/430 від 18.08.2007 р; № 014/89-07/839 від 20.02.2008 р. в тому числі: 649 798, 93 грн. заборгованість за тілом кредиту; 53 186, 37 грн. - заборгованість за відсотками; пеня - 69 566, 14 грн., шляхом продажу з прилюдних торгів, за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Виконавчий лист виданий на виконання рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 16 липня 2014 року, яке набрало законної сили 25 травня 2015 року, у справі № 570/4964/13-ц за позовом ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про звернення стягнення на предмет іпотеки.

12.06.2015 AT «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до Рівненського В ДВС у Рівненському районі із заявою від 12 червня 2015 року за № 140-2-5-7-00-543 про примусове виконання виконавчого документу, виданого Рівненським районним судом Рівненської області про звернення стягнення на предмет іпотеки.

25 червня 2015 року державним виконавцем Рівненського В ДВС у Рівненському районі на підставі заяви стягувана прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 47949843 з примусового виконання виконавчого листа № 570/4964/13-ц, виданого 09 червня 2015 року Рівненським районним судом Рівненської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У ході виконавчого провадження ВП № 47949843 заступником начальника Рівненського В ДВС у Рівненському районі Гуменюком Андрієм Анатолійовичем 08.09.2021 винесено постанови про стягнення з боржника ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 77255,14 грн. та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 200 грн.

АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до Рівненського В ДВС у Рівненському районі із заявою про повернення виконавчого документу про звернення стягнення на предмет іпотеки на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

07.02.2022 на підставі заяви стягувача, відповідачем прийнята постанова про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні ВП № 47949843 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, 08.02.2022 заступником начальника Рівненського В ДВС у Рівненському районі Гуменюком А.А. у ВП № 47949843 прийнято постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 77255,44 грн. з боржника ОСОБА_1 на користь Рівненського В ДВС у Рівненському районі.

На підставі вказаної постанови, 15.02.2022 заступником начальника Рівненського В ДВС у Рівненському районі Гуменюком А.А. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 68564683 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 77255,14 грн.

Також, 15.02.2022 заступником начальника Рівненського В ДВС у Рівненському районі Гуменюком А.А. у ВП № 68564683 прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, згідно якої із ОСОБА_1 підлягають стягненню мінімальні витрати виконавчого провадження на суму 200 грн.

На підставі вказаної постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 08.09.2021, 15.02.2022 заступником начальника Рівненського В ДВС у Рівненському районі Гуменюком А.А. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 68565555 про стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження у розмірі 200 грн.

Вважаючи постанови винесені заступником начальника Рівненського В ДВС у Рівненському районі Гуменюком А.А. від 08.09.2021 ВП № 479499843 про стягнення з боржника ОСОБА_2 виконавчого збору, постанови від 08.02.2022 ВП № 479499843 про стягнення з боржника ОСОБА_2 виконавчого збору, постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.02.2022 ВП № 68564683, постанови від 15.02.2022 ВП № 68564683 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанови від 15.02.2022 ВП № 68565555 про відкриття виконавчого провадження, протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зауважує на такому.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII), (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 27 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною другою статті 27 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Як встановлено вище до ВДВС надійшла заява стягувача згідно з якою, такий, відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII просив винести постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

За змістом частини сьомої Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Таким чином, враховуючи, що виконавче провадження ВП № 47949843 було розпочате до набрання чинності Законом України від 02.06.2016 №1404-VIII, то, у відповідності до частини сьомої Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII, мало бути завершене за правилами Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 №606-ХІV (далі Закон №606-ХІV) в редакції від 25.06.2015 який був чинний на момент його відкриття.

Статтею 30 Закону №606-ХІV передбачено, що державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Із вищевказаної норми слідує, що виконавчі дії по виконанню виконавчого документу завершуються у разі, зокрема, повернення виконавчого документа стягувачу.

З матеріалів справи видно, 07.02.2022 заступник начальника Рівненського ВДВС у Рівненському районі Гуменюк А.А. керуючись пунктом 1 частини першої статті 37 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі заяви представника АТ «Райффайзен Банк».

08.02.2022 винесено Постанову про стягнення виконавчого збору, а 15.02.2022 постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 68564683.

Необхідно зазначити, що питання стягнення виконавчого збору в даному випадку мало вирішуватись уже за правилами, встановленими Законом України від 02.06.2016 №1404-VIII, який був чинним на момент винесення оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору.

Вказані висновки суду узгоджуються із позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 31 березня 2020 року у справі №1340/6009/18.

Разом з тим, суду необхідно звернути увагу, що у редакції Закону України від 21.04.1999 №606-XIV, чинного на момент відкриття виконавчого провадження, та, відповідно, винесення спірної постанови про стягнення виконавчого збору від 08.09.2021, конкретно визначено, що виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Тобто твердження позивача щодо відсутності можливості виконати рішення суду добровільно, що позбавило б її стягнення виконавчого збору, є безпідставним та відхиляється судом.

З системного аналізу вказаних норм права судом встановлено, що законодавцем передбачено винесення постанови про стягнення виконавчого збору на будь-якій стадії виконавчого провадження. Разом з тим, у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою та не стягнення виконавчого збору, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня його закінчення виносить постанову про стягнення виконавчого збору. Тобто момент стягнення виконавчого збору, у даному випадку, законодавцем прив`язано саме до завершення виконавчого провадження.

Оскільки державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, то у відповідності до п. 7 розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII при винесенні постанови про стягнення виконавчого збору державний виконавець правомірно керувався редакцією Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII.

Таким чином, державний виконавець на наступний день після повернення виконавчого документу, правомірно виніс постанову про стягнення виконавчого збору, що повністю відповідає вимогам ч. 3 ст. 40 та п. 7 розділу ХІІІ Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII.

При цьому, норми статті 27 вказаного Закону містять вичерпний перелік підстав та умови за якими виконавчий збір не стягується, зокрема, визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, за умови, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що боржником рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому підстав для не стягнення виконавчого збору також не вбачається.

Вказані висновки суду відповідають правовій позиції висловленій Верховним Судом у постанові від 22.02.2018 у справі №816/823/17, де зазначено, що після зміни правового регулювання відповідно до Закону №1404 стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення без винесення відповідної постанови. Підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору є повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто. При цьому, виконання постанови про стягнення виконавчого збору відбувається в порядку, передбаченому для примусового виконання виконавчих документів.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Що стосується тверджень позивача обґрунтованих правовими позиціями Верховного Суду викладених у постановах від 11.09.2019 у справі № 553/196/18, від 19.06.2019 року у справі № 824/172/18-а, то суд відхиляє їх як безпідставні, оскільки вони стосуються правовідносин, що були врегульовані Законом України від 02.06.2016 № 1404-VIII у період з 30.11.2016 до 28.08.2018, та не можуть бути застосовані до правовідносин у даній справі.

З огляду на наведене, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування постанови від 08.09.2021 ВП № 479499843 про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору, постанови від 08.02.2022 ВП № 479499843 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору, постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.02.2022 ВП № 68564683 не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2, 3, 4 статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Аналогічно правовідносини щодо стягнення витрат виконавчого провадження регулював пункт 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 в редакції наказу Міністерства юстиції України № 2165/5 від 16.07.2019 року.

Після змін внесених наказом Міністерства юстиції України № 2165/5 від 16.07.2019 року пункт 2 передбачено, що витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Тобто, витрати виконавчого провадження розмежовано на мінімальні та додаткові.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про:

відкриття виконавчого провадження;

стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується);

стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується);

стягнення витрат виконавчого провадження;

закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження:

виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари);

пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

При цьому, виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Аналізуючи оскаржене рішення на предмет відповідності його вказаним вище нормам, суд зазначає, що постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження не може бути винесена на цій стадії виконавчого провадження, оскільки така виноситься лише разом з постановою про відкриття виконавчого провадження. Водночас, на момент відкриття виконавчого провадження норми Інструкції, які передбачали винесення постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження не діяли.

Таким чином, у цій правовій ситуації необхідно застосовувати норму частини 4 статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 2 розділу VI Інструкції, яка передбачає винесення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження, у разі необхідності стягнення з боржника витрат виконавчого провадження. При цьому, суд зауважує, що в цьому випадку виноситься постанова про стягнення всієї суми витрат виконавчого провадження, а не постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Отже, суд погоджується з позивачем та вважає, що постанови від 15.02.2022 ВП № 8564683 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та від 15.02.2022 ВП № 68565555 про відкриття виконавчого провадження є протиправними.

Суд вважає, що відповідач порушив порядок прийняття оскаржених постанов, внаслідок чого постанови є такими, які не відповідають правовим нормам, а тому їх необхідно скасувати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень частково обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач частково довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє часткове підтвердження у ході розгляду справи, то адміністративний позов необхідно задовольнити частково.

Згідно із ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно з частиною першою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивачем за подання даного позову сплачено судовий збір в сумі 3577,42 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією № 14 від 18.05.2022.

Відтак, судові витрати позивача, в частині задоволених позовних вимог, на суму 994,40 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 270-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними та скасування постанов, задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати постанови заступника начальника Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гуменюка А.А. від 15.02.2022 ВП № 68564683 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та від 15.02.2022 про відкриття виконавчого провадження ВП № 68565555.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) судові витрати на суму 994 (дев`ятсот дев`яносто чотири) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Днем подання апеляційної скарги є день її надходження до відповідного суду. Строк подання апеляційної скарги не може бути поновлено. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 13 червня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Рівненський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Львів) (вул. П. Могили, 22 б,м. Рівне,33001, ЄДРПОУ/РНОКПП 35007151)

Суддя Д.П. Зозуля