Справа № 380/1267/22
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2022-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/1267/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2022 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості

в с т а н о в и в :

І. Стислий виклад позицій учасників справи

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Львівської митниці код ЄДРПОУ 9, місцезнаходження:79007, м.Львів, вул. Костюшка, 1 (далі відповідач), в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів UA209000/2021/700009/2 від 08.11.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що митний орган безпідставно завищив вартість автомобіля VOLKSWAGEN GOLF VIII 2021 року випуску, збільшивши таку з 4100 євро до 10840 євро. Вказує, що розбіжності у документах, поданих позивачем під час митного оформлення автомобіля, є несуттєвими. Вартість транспортного засобу підтверджується належними доказами. Вважає рішення відповідача про коригування митної вартості товарів протиправним.

03.03.2021 до суду від представника позивача надійшов відзив, у якому він проти позову заперечив повністю. Наполягає на правомірності спірного рішення. Вказує, що долучені позивачем до декларації документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, містять розбіжності та не містять відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний транспортний засіб. Звертає увагу на такі розбіжності: (1) у фактурах VAT 01/09/2021 від 15.09.2021 по різному вказана назва продавця, а саме «ЗМ&Н SP.Z.O» та «ЗМ&Н SP.Z.O.О»; (2) у фактурі VAT 01/09/2021 від 15.09.2021 не зазначені банківські реквізити, на які має здійснюватися платіж; (3) у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 14.06.2021 його власником зазначено ADAC Autovermietung GmbH, однак фактура видана «ЗМ&Н SP.Z.O.О»; (4) в ціновій інформації, наданій декларантом не збігаються об`єм двигуна і кінські сили, зазначені в оголошенні, з тими, що вказані в технічному паспорті. З урахуванням встановлених обставин, відповідач правомірно прийняв рішення про коригування митної вартості спірного автомобіля.

28.03.2021 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позовні вимоги підтримані повністю. Вважає доводи представника відповідача необґрунтованими. Зазначає, що відповідач безпідставно не взяв до уваги банківський платіжний документ (квитанцію) від 30.09.2021, який підтверджує факт оплати позивачем «ЗМ&Н SP.Z.O.О» 4100 євро. Зазначає, що одна з фактур, у якій пропущена буква у назві продавця, надана відповідачу помилково (саме тому на ній і не було відтиску печатки). Також представник позивача спростовує доводи відповідача про те, що «ЗМ&Н SP.Z.O.О» не мало права продавати спірний автомобіль, оскільки в реєстраційному документі зазначена інша особа. Представник позивача стверджує, що за законодавством Республіки Польща та Німеччини правом продажу транспортного засобу володіє особа, якій належать малий та великий технічний паспорт. Щодо невідповідності кількості кінських сил, які визначенні в оголошенні, з наявними в технічному паспорті, то представник позивача зазначає, що ні технічний паспорт, ні будь-який інший документ, яким керувався митний орган при прийнятті рішення про коригування митної вартості транспортного засобу, не містить відомостей про кількість кінських сил, оскільки країни Європи використовують міжнародну систему одиниць, якою не передбачається вимірювання потужності у кінських силах, а використовується одиниця потужності.

Представник позивача наголошує, що спірний автомобіль є пошкодженим, внаслідок аварії, що зумовлює його вартість 4100 євро. Водночас, для коригування вартості вказаного автомобіля відповідач скористався інформацією з мережі інтернет, взявши за основу дані щодо транспортного засобу, який не є ні аналогічним, ні подібним до автомобіля, придбаного позивачем.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 24.01.2022 суддя залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 02.02.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі.

ІІІ. Фактичні обставини справи

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

04.11.2021 позивач подав митну декларацію №UA209180/2021/052224 на товар «Легковий автомобіль, марка VOLKSWAGEN GOLF VIII 2021 року випуску». До декларації позивач додав: рахунок-фактуру №01/09/2021 від 15.09.2021, декларацію про походження товару №01/09/2021 від 15.09.2021, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UА209030/2021/312945 від 28.10.2021, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 14.06.2021, банківський платіжний документ, що стосується товару № SW24L930О36422 від 30.09.2021, договір про надання послуг митного брокера б/н від 26.10.2021, довідку від 01.11.2021, цінову інформацію від 01.11.2021, копію митної декларації країни відправлення №21PL402010Е1656348 від 27.10.2021, паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України № РХ681914 від 22.10.2019, паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України № КС414485 від 02.05.2005.

При перевірці поданої до митного оформлення декларації №UA209180/2021/052224 від 04.11.2021 та документів, долучених до декларації, митним органом встановлено, що документи, які підтверджують числові значення, складових митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний транспортний засіб: (1) у фактурах VAT 01/09/2021 від 15.09.2021 та від 14.09.2021 по різному вказана назва продавця, а саме «ЗМ&Н SP.Z.O» та «ЗМ&Н SP.Z.O.О»; (2) у фактурі VAT 01/09/2021 від 15.09.2021 не зазначені банківські реквізити, на які має здійснюватися платіж; (3) у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 14.06.2021 його власником зазначено ADAC Autovermietung GmbH, однак фактура видана «ЗМ&Н SP.Z.O.О»; (4) в ціновій інформації, наданій декларантом не співпадають об`єм двигуна і кінські сили, зазначені в оголошенні, з тими, що вказані в технічному паспорті.

З урахуванням виявлених фактів рішення Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів UA209000/2021/700009/2 від 08.11.2021.

При цьому, приймаючи оскаржуване рішення, відповідач виходив з того, що декларантом не надано специфікації до Договору, які є його невід`ємною частиною; контракт не містить істотних умов щодо оплати товару; позивачем не надано висновки експертних організацій стосовно вартісних характеристик товару.

Водночас для розрахунку митної вартості ввізної продукції відповідач застосував інформацію з мережі інтернет. Відповідно до спірного рішення митного органу джерелом інформації для коригування митної вартості слугували дані веб-сайту http://www.mobile.de. Визначена митна вартість автомобіля 10840 євро.

Вважаючи, оскаржуване рішення про коригування митної вартості протиправним, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

IV. Позиція суду

і. Вихідні положення

Частиною 2 статті 19 Конституції України від 28.06.1991 №254к/96-ВР визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Указана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

На підставі означає, що суб`єкт владних повноважень: повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

У межах повноважень означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень,не перевищуючи їх.

У спосіб означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Перевіряючи оскаржене рішення на предмет відповідності критеріям правомірності, суд зазначає наступне.

Суд здійснює перевірку юридичної та фактичної обґрунтованості мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржених рішень крізь призму положень частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України), яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Аналізуючи оскаржене рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003 вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: взяти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

При цьому, прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Надаючи оцінку правомірності рішенню відповідача про коригування митної вартості товарів UA209000/2021/700009/2 від 08.11.2021, суд виходить з наступного.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів регулюються, серед іншого Митним кодексом України у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі - МК України).

Так, відповідно до частини 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини другої вказаної статті Кодексу, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною 3 статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм згаданого Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 згаданого Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

Відповідно до статті 63 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 згаданого Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відсутність аналізу підстав, за яких митний орган дійшов висновку про коригування митної вартості, унеможливлює прийняття обґрунтованого рішення, адже вказані обставини є ключовими під час дослідження правомірності прийнятого митним органом рішення.

Відтак, надаючи правову оцінку застосуванню контролюючим органу резервного методу коригування митної вартості, суд повинен дослідити те, чи було дотримано умов, за яких митний орган повинен застосовувати методи визначення митної вартості під час коригування вартості, оскільки саме дотримання таких умов в поєднанні з належним обґрунтуванням необхідності їх застосування і є підтвердженням правомірності рішенням. Поряд з цим, порушення будь-якої умови, під час прийняття рішення, є підставою для визнання такого рішення протиправним та скасування.

За таких обставин суд повинен дослідити дотримання умов, за яких виник предмет спору. Вказане узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 01.10.2021 у справі № 140/947/20.

Відтак у вимірі спірних правовідносин суд вважає за доцільне проаналізувати наявність у митного органу підстав для витребування додаткових доказів на підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару.

iі. Аналіз обґрунтованості зауважень відповідача до заявленої декларантом митної вартості

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За приписами статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною другою статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Частина перша статті 53 МК України визначає, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та додаткових документів на вимогу митного органу наведено у статті 53 Митного кодексу України.

Частиною третьою статті 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями частини четвертої вказаної статті визначено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 02.03.2021 у справі №809/857/17.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Окрім цього, суд зауважує, що, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 810/3397/16 та від 18.08.2021 у справі №821/1050/17).

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм згаданого Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 згаданого Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 згаданого Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 згаданого Кодексу.

Частиною другою статті 55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 згаданого Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд бере до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17, згідно з яким декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

За таких обставин суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що тягар доказування заявленої митної вартості покладається на декларанта.

Суд встановив, що у поданих позивачем під час митного оформлення товару фактурах VAT 01/09/2021 від 15.09.2021 по-різному зазначена назва продавця «ЗМ&Н SP.Z.O.О», а саме в одній із фактур у назві продавця пропущена одна буква «О». З пояснень представника позивача вбачається, що примірник фактури з опискою у назві продавця помилково поданий під час митного оформлення, що пояснюється, зокрема, відсутністю на ньому печатки.

Надаючи оцінку вказаному факту, суд зазначає, що сама по собі описка в назві продавця не може слугувати підставою для коригування митної вартості товару. Крім того, правильна назва продавця зазначена в інших документах, доданих до декларації.

Суд відхиляє доводи відповідача про відсутність факту оплати за спірний автомобіль, у зв`язку із незазначенням у фактурі VAT 01/09/2021 від 15.09.2021 банківських реквізитів, на які має здійснюватися платіж. Суд враховує, що плата за транспортний засіб VOLKSWAGEN GOLF VIII 2021 року випуску здійснена в повному обсязі, що підтверджується квитанцією від 30.09.2021 р., виданою АТ КБ Приватбанк, з якого вбачається, що ОСОБА_1 сплатив на рахунок 4100 євро відповідно до рахунку-фактури №01/09/21 від 15.09.2021 року за придбання транспортного засобу: номер кузова НОМЕР_4 . Крім того, неповнота інформації щодо банківських реквізитів не може слугувати підставою для коригування митної вартості, оскільки такі відомості не є фактором, що впливають на ціноутворення.

Доводи представника відповідача про відмінність інформації про об`єм двигуна, зазначеної в оголошенні, з тими, що вказані в технічному паспорті, спростовуються даними декларації (графа «Маркування та кількість») та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, в яких зазначений ідентичний об`єм двигуна 999 см.куб.

Щодо невідповідності кількості кінських сил, які визначенні в оголошенні, з наявними в технічному паспорті - ні технічний паспорт, ні будь-який інший документ, яким керувався митний орган при прийнятті рішення про коригування митної вартості транспортного засобу, не містить відомостей про кількість кінських сил, оскільки країни Європи використовують міжнародну систему одиниць SI, якою не передбачається вимірювання потужності у кінських силах, а використовується одиниця потужності W.

Оцінюючи посилання відповідача на те, що власником автомобіля, вказаним у реєстраційному документі та продавцем є різні особи, необхідно зазначити, що «ЗМ&Н SP.Z.O.О» (продавець) є комісійним магазином з продажу транспортних засобів. Суд зазначає, що вказані аргументи стосуються правомочності особи продати річ та переходу права власності на неї. У свою чергу, відносини, які виникли між позивачем (покупцем) та «ЗМ&Н SP.Z.O.О» за своїм змістом є цивільно-правовими, і не можуть самі по собі впливати на визначення митної вартості автомобіля. Крім того, відповідач не вказав, які саме норми законодавства Республіки Польщі чи Німеччини порушені, при реалізації позивачеві згаданого транспортного засобу.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 19.06.2020 у справі № 1.380.2019.002044, оскільки, Львівською митницею взято до уваги частину постанови, при цьому обставини справи, яку переглядав Верховний Суд є іншими, ніж обставини цієї справи. А саме, в адміністративній справі №1.380.2019.002044 судами встановлено розбіжність між покупцем автомобіля та декларантом (позивачем), які виявились різними особами.

На підставі аналізу викладених обставин, суд висновує, що зауваження митного органу до поданої позивачем митної декларації №UA209180/2021/052224 на товар «Легковий автомобіль, марка VOLKSWAGEN GOLF VIII 2021 року випуску» та доданих до неї документів не є достатньою підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

іii. Щодо застосування резервного методу

Частиною 2 стаття 55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1)обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 згаданого Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Зазначені висновки випливають, зокрема, з приписів пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, за яким у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, відображеною у постанові від 18.08.2021 у справі № 160/4944/19 та у постанові від 04.11.2021 у справі №120/2634/19-а.

Суд встановив, що джерелом інформації для коригування митної вартості ввезеного позивачем товару слугували дані веб-сайту http://www.mobile.de. Обраний відповідачем за основу для встановлення митної вартості автомобіль має більший об`єм двигуна (1968 см.куб, а не 999 см.куб) та потужність (110 кW, а не 80 кW), ніж той, що задекларував позивач.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідач жодним чином не здійснив порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості, та не обґрунтував правомірність застосування такої інформації у випадку позивача, а також не відобразив у спірному рішенні взаємозв`язок між (1)різницею параметрів оцінюваного товару та товару, взятого за основу для коригування та (2)розбіжностями цін оцінюваних товарів та товару, взятого за основу для коригування.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення не діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вказані обставини зумовлюють протиправність спірного рішення, що, у свою чергу, є підставою для його скасування.

V. Судові витрати

Відповідно до положень статті 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3069,86грн. сплачений згідно з квитанціями №3237-4574-3006-1222 від 26.01.2022 та №0590-8842-5281-8625 від 29.12.2021.

Окрім цього, суд зазначає, що вирішення питання про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу буде вирішене додатковим рішенням суду у відповідності до пункту 3 частини 1 статті 252 КАС України у зв`язку із заявою представника позивача, поданою у відповідності до частини 7 статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів UA209000/2021/700009/2 від 08.11.2021.

Стягнути з Львівської митниці код ЄДРПОУ 9, місцезнаходження:79007, м.Львів, вул. Костюшка, 1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 3069 (три тисячі шістдесят дев`ять)грн. 86коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя А.Г. Гулик