Справа № 560/5116/22
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2022-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5116/22
РІШЕННЯ

іменем України

07 червня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Красилівської міської ради Хмельницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Красилівської міської ради Хмельницької області, в якому просить:

- визнати дії протиправними та такими, які мають ознаки бездіяльності не надання відповідь на запит на отримання публічної інформації від 13.04.2022, який адресований до голови Красилівської міської ради Островської Н.В.;

- зобов`язати надати відповідь на запит на отримання публічної інформації від 13.04.2022;

- стягнути з відповідача голови Красилівської міської ради Островської Н.В. на користь позивача 11850 грн. за відрив від звичайних занять;

- стягнути з відповідача голови Красилівської міської ради Островської Н.В. на користь позивача сто тисяч гривень у якості відшкодування завданої моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач не дав відповідь на запит на отримання публічної інформації у встановлений законодавством час.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що на запит позивача надана відповідь від 20.04.2022 №Т/227/08-29/22, в якій повідомлено про неможливість надання інформації, оскільки інформація про реєстраційні номери гідротехнічних споруд №1, №2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , не відображена чи задокументована на будь-яких носіях Красилівської міської ради. При цьому відповідь на запит надана у строки, визначені законодавством.

Відповідач вказує, що позивач вирвав з контексту частину тексту з статті 135 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, що вказана стаття надає можливість компенсації за втрачений заробіток та відрив від звичайних занять пов`язаних з прибуттям до суду. Вимога по стягнення витрат на компенсацію за відрив від звичайних занять є необґрунтованою.

Крім цього, позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому моральних страждань поведінкою відповідача по справі.

Відповідач також звертає увагу суду, що позивач зловживає своїми правами, оскільки в провадженні Хмельницького окружного адміністративного суду здійснюється розгляд по справах з аналогічними предметами і з аналогічних підстав, щодо визнання дій протиправними, які мають ознаки бездіяльності з приводу ненадання відповіді на запит на отримання публічної інформації (справи №560/4627/22, №560/4798/22, №560/4673/22, №560/4722/22, №560/5116/22, №560/4978/22, №560/4157/22, №560/5056/22). У справах №560/5009/22, №560/4978/22, №560/5116/22, №560/5056/22, позивач ставить вимогу до суду по стягненню коштів у відшкодування за відрив від звичайних занять в сумі 11850,00 гривень та моральної шкоди в сумі 100000,00 гривень, що в загальному складає 447400,00 гривень.

Про зловживання правами свідчить велика кількість запитів на отримання публічної інформації, а саме 46 за невеликий проміжок часу з 09.03.2022 по 03.05.2022. Просить постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з позивача штрафу у сумі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у зв`язку з зловживанням процесуальними правами.

До суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить задовольнити позов. Зазначає, що викладені в відзиві заперечення не спростовують наведених у позовній заяві обставин.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). При цьому, згідно з частиною 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив. Як наслідок, суд розглядає подану позовну заяву з врахуванням лише позову та відзиву на позов.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.04.2022 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 13.04.2022 направив запит на отримання публічної інформації (адресований Красилівському міському голові Островській Н.В.), в якому просив:

- надати інформацію - за якими реєстраційними номерами зареєстроване нерухоме майно гідротехнічні споруди №1, №2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на які проводився електронний аукціон на право оренди 23.03.2022 року;

- відповідь надати на електрону скриньку.

Згідно з журналом обліку запитів на публічну інформацію, цей запит зареєстрований відповідачем 14.04.2022 за №Т/227/08-29/22.

Листом від 20.04.2022 №Т/227/08-29/22 позивача повідомлено про те, що запитувана інформація не відображена чи задокументована на будь-яких носіях Красилівської міської ради, а тому, не може бути надана. Ця відповідь 20.04.2022 надіслана на електронну адресу позивача.

Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та до інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України від 13.01.2011 №2939-VI "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон №2939-VI).

Згідно з статтею 1, пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Приписами пункту 1 частини 1 статті 13 Закону №2939-VI визначено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Положеннями частини 4 статті 22 Закону №2939-VI встановлено, що у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Водночас, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №9901/925/18 викладено правову позицію, згідно з якою розпорядник може надати ту інформацію, яка вже існує і заздалегідь зафіксована на будь-яких носіях. Вжиття заходів для того, щоб створити інформацію, якої у володінні розпорядника немає, але щодо якої подано інформаційний запит, не охоплюється поняттям доступу до публічної інформації, а тому не покладає на розпорядника (додаткових) зобов`язань та/або відповідальності за надання/ненадання запитувачу такої інформації.

Таким чином, розпорядник публічної інформації може (і має своїм обов`язком) надати тільки ту публічну інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, створив, яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він (розпорядник) володіє.

Висновки аналогічного змісту викладені у постановах Верховного Суду від 18.01.2021 у справі №9901/381/20 та від 02.04.2020 у справі №9901/22/20.

При цьому законодавством України чітко встановлено обов`язок розпорядника інформації надати мотивовану відповідь на запит у визначений Законом строк.

Суд враховує, що відповідачем у відповідь на запит позивача повідомлено, що він не володіє запитуваною інформацією, оскільки запитувана інформація не відображена чи задокументована на будь-яких носіях Красилівської міської ради.

Доказів того, що інформація, наведена в відповіді (лист від 20.04.2022 №Т/227/08-29/22), є недостовірною, неточною або неповною, суду не надано.

Тобто, відповідачем надано відповідь на запит позивача, виходячи з наявної у нього інформації, та не допущено порушень законодавства, які б призвели до обмеження права позивача на інформацію.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Як встановив суд, відповідач 20.04.2022 надіслав позивачу відповідь на запит від 13.04.2022 (зареєстрований відповідачем 14.04.2022), тобто, в межах п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Наведене свідчить про надання позивачу відповіді у встановлений законодавством строк.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог, які стосуються Закону №2939-VI. Як наслідок, відсутні підстави для задоволення вимог щодо стягнення моральної шкоди та компенсації за відрив від звичайних занять.

Стосовно тверджень відповідача про зловживання позивачем процесуальними правами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Зі змісту наведених норм слідує, що положення чинного процесуального законодавства містять вичерпний перелік підстав, за наявності яких, з урахуванням конкретних обставин справи, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

У цьому випадку суд не встановив зловживання позивачем процесуальними правами.

Суд звертає увагу відповідача на те, що позови вважаються ідентичними (тотожними) лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто, коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не ідентичними.

У свою чергу, достатньою та необхідною правовою підставою для визнання дій, зазначених у пункті 2 частини 2 статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України, зловживанням процесуальними правами та застосування у зв`язку з цим заходів процесуального примусу, є одночасна сукупність наступних умов: тотожність предмету позову та тотожність підстав позову.

Однак предмет спору у справі, що розглядається, не є тотожним предметам спору у наведених відповідачем інших справах (хоча й за позовом того ж позивача до того ж відповідача), а тому, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання дій позивача зловживанням процесуальними правами та накладення штрафу на останнього.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, а також звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до вимог пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Красилівської міської ради Хмельницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 )
Відповідач:Красилівська міська рада Хмельницької області (Площа Незалежності буд. 2, м. Красилів, Хмельницька обл., 31000 , код ЄДРПОУ - 04060737)

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк