Справа № 580/1516/22
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2022-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року справа № 580/1516/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши у письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі відповідач 2), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 06.05.2022 просить:

- визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 08.11.2021 №81 про відмову позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до пп. 1 п. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до пільгового стажу позивача періоди роботи з 03.08.1987 по 26.12.1994, з 20.08.1999 по 16.09.1999 в СП "Шахта ім. М.І. Калініна" ДП "Артемвугілля", з 01.11.1999 по 13.03.2000 на Шахті "Олександр-Захід" ДП "Артемвугілля" за професією підземний гірник з ремонту гірничих виробок та призначити пенсію відповідно до пп.1 п. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня звернення з відповідною заявою.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що звернувся до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області рішенням від 08.11.2021 №81 відмовив позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю пільгового стажу. Позивач вважає вказану відмову протиправною та такою, що порушує його права на соціальний захист, оскільки надав всі необхідні документи, що підтверджують його трудову діяльність на посадах за Списком №1.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 28.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за даним позовом без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області проти позовних вимог заперечив, надавши до суду відзив на позовну заяву в якому вказав, що підстави для зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 03.08.1987 по 26.12.1994, з 20.08.1999 по 16.09.1999 в СП "Шахта ім. М.І.Калініна" ДП "Артемвугілля", з 01.11.1999 по 13.03.2000 на Шахті "Олександр-Захід" ДП "Артемвугілля" відсутні, оскільки архівна установа, що видала архівні довідки знаходиться на тимчасово окупованій території, а видані нею документи не створюють правових наслідків. Зазначив, що належним відповідачем у даній справі є Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, оскільки рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах прийнято вказаною юридичною особою.

Ухвалою суду від 28.04.2022 продовжено процесуальний строк підготовчого провадження на 30 днів та вирішено розгляд даної адміністративної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою залучено до участі у справі співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі. У відзиві вказав, що за результатами розгляду заяви позивача до його загального стажу зараховано періоди роботи з 03.08.1987 по 26.12.1994, з 20.08.1999 по 16.09.1999 в СП Шахта ім.Калініна ДП Артемвугілля та з 01.11.1999 по 13.03.2000 на шахті Олександр - Захід ДП Артемвугілля. До пільгового стажу зараховано періоди роботи з 20.08.1999 по 16.09.1999, з 01.11.1999 по 13.03.2000 та з 05.01.2010 по 30.06.2014 згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу. Період роботи на Державному підприємстві Артемвугілля з 01.07.2014 по 30.11.2014 до пільгового стажу позивача не зараховано, оскільки згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу сплата внесків відсутня. Щодо періодів роботи позивача на Державному підприємстві Артемвугілля з 03.08.1987 по 26.12.1994 вказано, що даний період до пільгового стажу позивача не зараховано, оскільки уточнюючі довідки заявником не надано, а вказане підприємство розташоване на території, яка непідконтрольна українській владі. За вказаних обставин просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою суду від 18.05.2022 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання з розгляду даної адміністративної справи по суті на 10 год 00 хв 27 травня 2022 року.

У судове засідання, призначене на 10 год 00 хв 27 травня 2022 року учасники справи не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В матеріалах справи містяться клопотання про розгляд справи без участі позивача та представників відповідачів.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження це розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Беручи до уваги неявки в судове засідання сторін, відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

Згідно відомостей з паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Калінінським РВ Горлівського ГУ УМВС України в Донецькій області ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відомостями з трудової книжки серії НОМЕР_2 підтверджується, що згідно наказу від 07.08.1987 №278к позивач 03.08.1987 прийнятий учнем підземного гірника з повним робочим днем у СП Шахта ім. М.І. Калініна ДП Артемвугілля

Відповідно до наказу від 17.12.1987 №433к позивач з 10.12.1987 переведений на посаду підземного гірника з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею у СП Шахта ім. М.І. Калініна ДП Артемвугілля.

Наказом від 18.01.1995 №5к позивача 26.12.1994 звільнено із займаної посади у СП Шахта ім. М.І. Калініна ДП Артемвугілля за власним бажанням.

20.08.1999 позивач прийнятий на роботу підземного гірника з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею 3 розряду у СП Шахта ім. М.І. Калініна ДП Артемвугілля відповідно до наказу від 27.08.1998 №225к.

Наказом від 22.09.1999 позивача з 16.09.201999 позивача звільнено із займаної посади у СП Шахта ім. М.І. Калініна ДП Артемвугілля за власним бажанням.

01.11.1999 позивач прийнятий на посаду підземного гірника з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею 3 розряду на Шахту Олександр-Захід ДП Артемвугілля згідно наказу від 02.11.1999 №33п.

Відповідно до наказу від 14.03.2000 №33п позивача звільнено із займаної посади на Шахті Олександр-Захід ДП Артемвугілля за власним бажанням.

Згідно архівної довідки адміністрації міста Горлівка від 12.07.2021 №16.07-09/1236-П-550/01 в документах архівного фонду Структурного підрозділу Шахта імені М. І. Калініна Державного підприємства Артемвугілля за 1987-1994, 1999, 2010-2015 роки містяться відомості про трудовий стаж ОСОБА_1 , зокрема, наказ від 07.08.1987 №278-к про прийняття його на посаду учнем гірника з 03.08.1987 з попереднім навчанням з 03.08 по 07.08.1987, таб. №1993; наказ від 17.12.1987 №433-к про переведення на посаду підземного гірника з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею з 10.12.1987; наказ від 18.01.1995 №11-к про звільнення гірника з ремонту гірничих виробок з 26.12.1994 за власним бажанням; наказ від 27.08.1999 №278-к про прийняття на посаду підземного гірника з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею з 20.08.1999 з обов`язковим навчанням з 20.08 по 30.08.1999, таб. №1993; наказ від 22.09.1999 №251-к про звільнення із посади підземного гірника з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею з 16.09.1999 за власним бажанням.

В табелях спуску та підйому працівників, зайнятих на підземних роботах за 1987-1994, 1999, 2010-2015 роки значаться наступні відомості про відпрацьований позивачем час: у 1987 році 53 дні, у 1988 році 196 днів, у 1989 році - 175 днів, у 1990 році 112 днів, у 1991 році 123 дні, у 1992 році 138 днів, у 1993 році 37 днів, у 1994 році 190 днів.

Архівною копією особової картки працівника Державної підприємства Шахта Олександр-Захід Державного підприємства Артемвугілля, що надана супровідним листом адміністрації міста Горлівка від 12.07.2021 №16.07-09/1236-П-534/10 підтверджується період роботи позивача з 03.08.1987 по 26.12.1994, з 20.08.1999 по 16.09.1999 в СП "Шахта ім. М.І. Калініна" ДП "Артемвугілля", з 01.11.1999 по 13.03.2000 на Шахті "Олександр-Захід" ДП "Артемвугілля".

З архівної довідки адміністрації міста Горлівка від 12.07.2021 №16.07-09/1236-П-550/02 вбачається, що у документах архівного фонду структурного підрозділу Шахта імені М.І. Калініна Державного підприємства Артемвугілля в лицьових рахунках містяться відомості про нарахування заробітної плати ОСОБА_1 , зокрема, у 1987 1994 роках.

20.10.2021 позивач звернувся до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою в якій просив призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 01.11.2021 №2300-0215-8/64451 позивача повідомлено, що його страховий стаж становить 22 роки 9 місяців 6 днів, пільговий стаж 4 роки 11 місяців 07 днів. Отже право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відсутнє у зв`язку з недостатнім пільговим стажем.

04.11.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. До заяви надав трудову книжку та довідки про підтвердження пільгового стажу від 12.07.2021 №16.07-09/1236/П-534/01 та №16.07-09/1236-П-550/01, довідки про заробітну плату та архівні копії особових карток, видані архівним відділом адміністрації м.Горлівка.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 08.11.2021 № 81 позивачу відмовлено у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність у позивача пільгового стажу. У рішенні зазначено, що загальний страховий стаж позивача з урахуванням кратності (Список №1) становить 26 років 11 місяців 18 днів.

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду регулюють Закони України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ), від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058- IV).

Відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV встановлено, що право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності визначеного цим Законом страхового стажу.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж за періоди з 01.01.2004 обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до 01.01.2004 - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до 01.01.2004. До 01.01.2004 стаж обчислюється відповідно до статей 56, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, (далі - Порядок № 637).

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. На пільгових умовах пенсія за віком призначається:

1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць. -після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків. з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 роки 6 місяців у чоловіків. Тобто, за відсутності 25 років страхового стажу роботи, у період до 1 квітня 2024, пенсія за віком на пільгових умовах призначається чоловікам за наявності 23 роки 6 місяців стажу на дату досягнення віку 50 років.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Тобто, чоловікам які не мають 10 років стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах (5 років), за наявності відповідного страхового стажу (23 роки 6 місяців) пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV (60 років) на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

За правилами статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-ІV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV визначено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з приписами частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як встановлено ст. 62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Разом з тим, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку №637).

Також відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані. наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди З відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості зазначені неповні чи неточні відомості про роботу працівника у певний період, то для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, на підставі яких можна дійти висновку, де і протягом якого періоду працював працівник. Ці документи можуть бути видані роботодавцем (його правонаступником), архівними установами, до яких передано документи з особового складу для зберігання. Якщо є можливість підтвердити трудовий стаж даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то використовуються ці відомості.

Відомостями, які містяться в трудовій книжці серії НОМЕР_2 підтверджується період роботи позивача з 03.08.1987 по 26.12.1994, з 20.08.1999 по 16.09.1999 в СП "Шахта ім. М.І. Калініна" ДП "Артемвугілля", з 01.11.1999 по 13.03.2000 на Шахті "Олександр-Захід" ДП "Артемвугілля".

Відтак, враховуючи, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж, і трудова книжка позивача оформлена належним чином, суд зазначає, що відповідач протиправно не врахував вказані періоди роботи позивача до його пільгового стажу за Списком №1.

Щодо посилання відповідачів на те, що архівна установа, яка видала архівні довідки знаходиться на тимчасово окупованій території, а видані нею документи не створюють правових наслідків, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону №1207-VІІ громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно з ч.2 ст.18 Закону №1207-VІІ гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №595 (далі Постанова №595) визначено, що перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, визначаються Кабінетом Міністрів України за поданням Служби Безпеки України.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р Автономна Республіка Крим не входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно п.3 Постанови №595 Міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям забезпечити: до 01 грудня 2014 року переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Переміщення здійснюється лише тих бюджетних установ, підприємств та організацій, що у разі зміни місцезнаходження зможуть забезпечити провадження своєї діяльності.

Вказаний підзаконний акт не встановлює прямої заборони приймати документи, які ними видані до окупації відповідної території України.

Для вирішення спору суд враховує висновки із застосування вказаних норм права у постановах Верховного Суду від 21.11.2019 у справі №420/2319/16-а, від 21.02.2020 у справі №701/1196/16-а, від 18.03.2020 у справі №243/6299/17 згідно яких у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів".

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах "Лоізіду проти Туречиини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Тому Верховний Суд дійшов висновку про застосування названих загальних принципів, сформульованих в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

Незважаючи на те, що довідки від 12.07.2021 №16.07-09//1236-П-550/01 та №16.07-09/1236-П-550/02, видані установою із території, яка тимчасово непідконтрольна державній владі України, інформація в них щодо періоду роботи позивача та фактів отримання заробітної плати стосується періоду набуття позивачем стажу, в якому така територія повністю була підконтрольною органам державної влади України. Вказані довідки підтверджують наявність у позивача трудового стажу за вказаний вище період для врахування його при обчисленні і перерахунку пенсії та не суперечать записам його трудової книжки.

Належних та допустимих доказів недостовірності таких записів щодо даних періодів роботи відповідачі до суду не надали.

Відтак, позивач має право на зарахування до пільгового стажу період роботи з 03.08.1987 по 26.12.1994, з 20.08.1999 по 16.09.1999 в СП "Шахта ім. М.І. Калініна" ДП "Артемвугілля", з 01.11.1999 по 13.03.2000 на Шахті "Олександр-Захід" ДП "Артемвугілля" за професією підземний гірник з ремонту гірничих виробок.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області від 08.11.2021 №81 про відмову в призначенні позивачу пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

При вирішенні даного спору суд також бере до уваги, що завданням адміністративного судочинства, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Разом з тим, враховуючи положення статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, захист прав у сфері публічно-правових відносин можливий у спосіб зобов`язання відповідача прийняти певне рішення чи зобов`язання вчинити певні дії.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Враховуючи те, що періоди роботи позивача з 03.08.1987 по 26.12.1994, з 20.08.1999 по 16.09.1999 в СП "Шахта ім. М.І. Калініна" ДП "Артемвугілля", з 01.11.1999 по 13.03.2000 на Шахті "Олександр-Захід" ДП "Артемвугілля" підлягають зарахуванню до його пільгового стажу та за наявності необхідного страхового стажу (26 років 11 місяців 18 днів), суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача та призначення йому пенсії відповідно до пп.1 п. 2 ст. 114 Закону №1058-IV.

Суд зазначає, що за загальним правилом, встановленим ст.45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією. Позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою 04 листопада 2021 року.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з 04 листопада 2021 року.

З урахуванням наведених обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що оскаржуване рішення прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, суд дійшов висновку про стягнення судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 992, 40 грн за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 14, 19, 76, 77, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 08.11.2021 №81 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 03.08.1987 по 26.12.1994, з 20.08.1999 по 16.09.1999 в СП "Шахта ім. М.І. Калініна" ДП "Артемвугілля", з 01.11.1999 по 13.03.2000 на ОСОБА_2 " ДП "Артемвугілля" за професією підземний гірник з ремонту гірничих виробок.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 04 листопада 2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, Черкаська область, 18001, ) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яності дві) гривні 40 копійок.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ