Справа № 280/676/22
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

07 червня 2022 року Справа № 280/676/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), відповідно до якого позивач просить суд визнати протиправними дії Головною управління пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 , в призначенні пенсії за віком та зобов`язані Головне управління пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу позивача періоди роботи: з 26.03.1988 по 08.05.1989 робоча в колгоспі ім. І Травня Комратського району Молд. ССР; з 20.05.1989 по 01.10.1989 - у кооперативі «Авангард»; з 03.10.1989 по 21.01.1991 промислово-виробничій кооператив «МЕТАЛИСТ»: з 20.12.1993 по 10.02.1996 - ТОВ виробничо-комерційна фірма «ШАНС»: з 01.03.1997 по 25.07.1997 - приватне підприємство «АТОН», а також період з 16.10.1997 по 31.07.2014 - приватний підприємець та призначити пенсію за віком з дати подання заяви, тобто з 10.11.2021.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що пенсійним органом протиправно не враховано спірні періоди стажу роботи. Вказує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 18 січні 2022 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі № 280/676/22. Призначено судове засідання без виклику сторін.

03.02.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на адміністративний позов (вх. №8617), в якому останній зазначає, що записи в трудовій книжці позивача про роботу за спірні періоди містять виправлення та неточності, тому відповідач не може зарахувати спірні періоди роботи позивача до страхового стажу для призначення пенсії без уточнюючих довідок підприємств. Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Оскільки, записи в трудовій книжці позивача про роботу в колгоспі не містять відомості про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі у громадському господарстві, тому для підтвердження цього періоду необхідно надати уточнюючу довідку підприємства (правонаступника) або архівної установи. Таким чином, для зарахування до загального стажу позивача періоду роботи в колгоспі з 23.06.1988 по 08.05.1989 немає підстав. Також зазначає, що оскільки, позивач не надавав відповідачу документів, які б підтверджували його роботу приватним підприємцем на спрощеній системі оподаткування та необхідних для зарахування до страхового стажу такого періоду роботи, тому відповідач не міг самостійно встановити даної обставини. Рішенням №12 від 17.11.2021 відповідач не відмовляв позивачу у зарахуванні спірного періоду, тому вважаємо, що позовні вимоги позивача є передчасними та не підлягають задоволенню. Відтак, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 243 КАС України, у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з частиною 4 статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.11.2021 звернувся до Головного управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

24.11.2021 за вих. №0800-0209-8/79507 на адресу позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області направлено Повідомлення, відповідно до якого позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з чим направляється рішення від 17.11.2021 №12.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначається Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058).

Згідно п. 1 ст. 26 Закону № 1058 право на пенсію за віком в період з 01.01.2021 по 31.12.2021 мають особи після досягнення 60 років і за наявності страхового стажу не менше 28 років.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно частини першої статті 44 Закону №1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Як слідує з матеріалів справи, відповідно до рішення про відмову у призначенні пенсії за віком від 17.11.2021 №12 пенсійним органом зазначено, що «для призначення пенсії за віком надані наступні сканкопії оригіналів документів:

довідка про присвоєння реєстраційного номера облікової катки платника податків ( НОМЕР_1 );

трудова книжка від 10.07.1979 НОМЕР_2 ;

диплом від 18.07.1979 НОМЕР_3 ;

військовий квиток від 09.10.1979 НОМЕР_4 ;

паспорт.

Пенсійний вік визначений статтею 26 Закону №1058 становить 60 років.

Вік заявника 60 років.

Необхідний страховий стаж визначений частиною 1 статті 26 Закону №1058 становить 28 років.

Страховий стаж особи становить 23 роки 3 місяці 17 днів.

Результати розгляду документів доданих до заяви:

За доданими документами до страхового стажу не враховано:

- період роботи в колгоспі з 23.06.1988 по 08.05.1989, оскільки відсутні відомості про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі у громадському господарстві;

- з 03.10.1989 по 21.01.1991 виправлення підстави на прийом не завірено в установленому порядку;

- з 20.12.1993 по 10.02.1996 оскільки в трудовій книжці у запису не зазначено найменування підприємства;

- з 20.05.1989 по 02.10.1989, оскільки відсутні підстави на прийом та звільнення;

- з 01.03.1997 по 25.07.1997, оскільки виправлення в підставі на звільнення не завірено в установленому порядку, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженою наказом МПУ, МЮУ та МСЗНУ №58 від 29.07.1993.

Для зарахування періоду роботи в колгоспі необхідно надати відомості про встановлений і відпрацьований мінімум трудової участі у громадському господарстві. Для зарахування вищезнаначених періодів роботи необхідно надати довідки відповідно до вимог п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

За таких обставин, особа буде мати право на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону №1058 у разі набуття 28 років страхового стажу та повторного звернення до територіальних органів ПФУ».

Так, розглядаючи спір п суті суд зазначає наступне.

Щодо періоду роботи в колгоспі з 23.06.1988 по 08.05.1989 та посилання Упраління на відсутність відомостей про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі у громадському господарстві суд зазначає наступне.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону N 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Отже, законодавець передбачив зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно зі статтею 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, а відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів.

Згідно п. 3 ч. 2.1 Порядку № 22-1 для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до п. 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Відомості про дохід особи підтверджуються на підставі відповідних довідок, виданих на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 17 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637) .

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Так, відповідно до записів у трудовій книжці позивача НОМЕР_2 :

- запис №13: 26.03.1988 позивач прийнятий до членів колгоспу імені 1 Травня Комратського району Молд. ССР і направлений на роботу якості пресувальника за договором.

- Запис 14: звільнений з членів колгоспу імені 1 Травня згідно поданої заяви за ст.. 36 КЗпП МССР (за власним бажанням).

Відповідно до Архівної довідки Архівного управління Запорізької міської ради від 09.12.2021 зазначено, що документи «колхоза имени 1 мая Комратского района Молд. ССР» на зберігання до архівного управління Запорізької міської ради не надходили, тому надати архівні довідки про заробітну плату та підтвердження стажу ОСОБА_1 немає можливості.

Надаючи оцінку зазначеним вище доказам в межах спірних правовідносин, суд зазначає, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише при відсутності записів у ній необхідно досліджувати додаткові документи для підтвердження стажу роботи.

Період роботи позивача у колгоспі з 23.06.1988 по 08.05.1989 підтверджений належними записами трудової книжки. Разом з тим, відомостей про те, що позивач був виключений з членів колгоспу у цей період матеріали справи не містять, а тому підстав не враховувати такий період до страхового стажу позивача немає.

Крім того, суд враховує, що інших доказів, крім наданих позивачем органу пенсійного фонду разом із заявою про призначення пенсії, він надати не може, так як частина документації не була передана господарствами до архівних установ. Неналежний порядок організації ведення документообігу в сільськогосподарських підприємствах, не здача ними первинної документації до архівних установ, що позбавляє заявника виконати вимоги органу пенсійного фонду в частині надання додаткових документів на підтвердження страхового стажу, не може бути правомірною підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист в питанні призначення пенсії за віком.

Щодо інших спірних періодів роботи, а саме 20.05.1989 по 01.10.1989 - у кооперативі «Авангард»; з 03.10.1989 по 21.01.1991 промислово-виробничій кооператив «МЕТАЛИСТ»: з 20.12.1993 по 10.02.1996 - ТОВ виробничо-комерційна фірма «ШАНС»: з 01.03.1997 по 25.07.1997 - приватне підприємство «АТОН», що не враховані через недоліки їх зповнення суд зазначає наступне.

Так, пенсійним органом зазначено наступне: з 20.05.1989 по 02.10.1989 - оскільки відсутні запис підстав на прийом на роботу та звільнення; з 03,10.1989 по 21.01.1991 - наявне виправлення підстави прийому на роботу, яке не завірене печаткою; з 20.12.1993 по 10.02,1996 - оскільки в трудовій книжці в записі не зазначено найменування підприємства; з 01.03.1997 по 25.07.1997 - оскільки наявне виправлення підстави звільнення, яке не завірене печаткою.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція) (аналогічна норма є в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджений наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу,

Аналогічна норма є в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993, де у пункті 2.4 зазначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до п. 2.5 Інструкції №162 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження і заохочення та ін. виправлення робиться адміністрацією того підприємства, де був внесений відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана зробити працівникові в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд зазначає, що наявні в трудовій книжці недоліки свідчать лише про неналежне заповнення трудової книжки роботодавцем та жодним чином не впливають на факт перебування позивача із вказаним підприємством у трудових відносинах.

Таким чином, допущені роботодавцями помилки в належному оформленні записів у трудовій книжці, не можуть слугувати підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а відтак, не повинно впливати на її особисті права.

У постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 (провадження № К/9901/110/17) Верховний Суд погодився з висновками суду першої інстанції стосовно того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Таким чином, належним захистом прав позивача є визнання дій відповідача щодо неврахування до пенсійного стажу періоду роботи 20.05.1989 по 01.10.1989 - у кооперативі «Авангард»; з 03.10.1989 по 21.01.1991 промислово-виробничій кооператив «МЕТАЛИСТ»: з 20.12.1993 по 10.02.1996 - ТОВ виробничо-комерційна фірма «ШАНС»: з 01.03.1997 по 25.07.1997 - приватне підприємство «АТОН» протиправними та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок пенсії з урахуванням трудового стажу з 20.05.1989 по 01.10.1989 - у кооперативі «Авангард»; з 03.10.1989 по 21.01.1991 промислово-виробничій кооператив «МЕТАЛИСТ»: з 20.12.1993 по 10.02.1996 - ТОВ виробничо-комерційна фірма «ШАНС»: з 01.03.1997 по 25.07.1997 - приватне підприємство «АТОН».

Щодо періоду здійснення підприємницької діяльності з 16.10.1997 по 31.07.2014 суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3-1 Прикінцевих положень Закону № 1058 до страхового сгажу для визначення права па призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються, зокрема, періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року но 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року но 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Під час звернення за призначенням пенсії позивач довідку про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності не надав, не надав довідку Державної податкової інспекції на якій системі оподаткування знаходився та про сплату внесків, що підтверджується копією заяви про призначення пенсії та розпискою - повідомленням до неї (копія додається). Крім того, позивач не надав до суду вище перерахованих документів та інформацію, яка б підтверджувала сплату страхових внесків як приватним підприємцем.

Оскільки, позивач не надавав відповідачу документів, які б підтверджували його роботу приватним підприємцем на спрощеній системі оподаткування та необхідних для зарахування до страхового стажу такого періоду роботи, тому відповідач не міг самостійно встановити даної обставини.

Рішенням № 12 від 17.11.2021 відповідач не відмовляв позивачу у зарахуванні спірного періоду, тому вважаємо, що позовні вимоги позивача є передчасними та не підлягають задоволенню.

Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог у цій частині відсутні.

При цьому, оскільки судом не досліджувався загальний стаж роботи, що дає право на вихід на пенсію за віком, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком є дискреційними повноваженнями пенсійного органу, а відтак такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, належним способом захисту буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення позивачу пенсії за віком, що подана до відповідача 10.11.2021, з урахуванням до страхового стажу періодів роботи з 26.03.1988 по 08.05.1989 в колгоспі ім. І Травня Комратського району Молд. ССР; з 20.05.1989 по 01.10.1989 - у кооперативі «Авангард»; з 03.10.1989 по 21.01.1991 промислово-виробничій кооператив «МЕТАЛИСТ»: з 20.12.1993 по 10.02.1996 - ТОВ виробничо-комерційна фірма «ШАНС»: з 01.03.1997 по 25.07.1997 - приватне підприємство «АТОН».

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з заявлених позовних вимог, положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності не зарахування позивачу страхового стажу, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.

Позивачем при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплачено судовй збір у розмірі 992,40 грн., що підлягає частковому стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в порядку ч. 3 ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 17.11.2021 №12 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області включити (зарахувати) до загального страхового стажу період роботи ОСОБА_1 з 26.03.1988 по 08.05.1989 робоча в колгоспі ім. І Травня Комратського району Молд. ССР; з 20.05.1989 по 01.10.1989 - у кооперативі «Авангард»; з 03.10.1989 по 21.01.1991 промислово-виробничій кооператив «МЕТАЛИСТ»: з 20.12.1993 по 10.02.1996 - ТОВ виробничо-комерційна фірма «ШАНС»: з 01.03.1997 по 25.07.1997 - приватне підприємство «АТОН» та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.11.2021.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення у повному обсязі складено та підписано 07.06. 2022 року.

Суддя О.О. Артоуз