Справа № 520/22892/21
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 р.Справа № 520/22892/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., м. Харків, по справі № 520/22892/21

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області

про повернення безпідставно сплачений грошовових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

1. Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 68000, 00 грн.

2. Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 6800, 00 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу термін - десять календарних днів для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду оригіналу платіжного документу про сплату судового збору та обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 повернуто на підставі пункту 9 частини 4 статті 169 КАС .

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги обґрунтовує тим, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, невірно застосував норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Також зазначив, що порушення прав позивача є триваючим, оскільки відповідачі не надали жодної відповіді на його звернення.

Відповідач, Державна служба України з безпеки на транспорті, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування ухвали з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач просить суд стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 68000, 00 грн.

17.12.2019 року начальником управління Укртрансбезпеки у Харківській області були винесені постанови про застосування адміністративно-господарських санкцій до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 № НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

Позивач, не погоджуючись із вказаними постановами, звернувся із даним позовом до суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено:

- визнано протиправною та скасовано постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №172048 винесену 17 грудня 2019 року начальником Управління Укртрансбезпеки у Харківській області Шатохіним Є.А. про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі: 34000,00 грн;

- визнано протиправною та скасовано постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №172049 винесену 17 грудня 2019 року начальником Управління Укртрансбезпеки у Харківській області Шатохіна Є.А. про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі: 34000,00 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 15.03.2021 касаційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року та додаткову постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року у справі №520/3286/2020 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Харківській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов повернуто особі, яка її подала

23 лютого 2021 року представник позивача звернувся на адресу Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області з листом, в якому просив повернути сплачені грошові кошти в розмірі 68 000 грн., в зв`язку з тим, що постанови на підставі яких вони були стягнуті є скасованими.

У відповідь був отриманий лист № 04-21/1418 від 01 березня 2021 року було відмовлено у поверненя грошових коштів.

23 лютого 2021 року представник позивача звернувся на адресу Державної казначейської служби України з листом, в якому просив повернути грошові кошти в розмірі 6800 грн. 00 коп.

Жодної відповіді на даний лист отримано не було.

04 березня 2021 року представник позивача звернувся на адресу Державної служби України з безпеки на транспорті з листом, в якому просив вирішити питання про повернення грошових коштів в сумі 68 000 грн. 00 коп.

Жодної відповіді на цей лист отримано не було.

Враховуючи той факт, що грошові кошти, сплачені позивачем, не повертають позивач був вимушений звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2021 року вказану позовну заяву повернуто позивачу, на підставі статей 122, 123, 169 ч.4 п.9 КАС України, у зв`язку поданням позовної заяви після закінчення строків, встановлених законодавством, та не наданням суду доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції і надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, зазначає наступне.

За приписами частини 1 статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи подано позовну заяву у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

У відповідності до частини 2 статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з пунктом 9 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, реалізація особою права доступу до правосуддя, зважаючи на завдання та принципи адміністративного судочинства, безумовно повинна відбуватись в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, але за відсутності формалізму з боку суду до дотримання процесуальних вимог особою, яка звернулась за захистом порушених прав.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в заяві про поновлення строку, позивач вказує на ряд причин, які, на його думку, перешкодили йому у встановлений законом строк звернутись до суду.

Судом встановлено, що позивач вчиняв дії щодо питання про повернення грошових коштів, однак відповідачі проігнорували звернення позивача та відповіді на нього на надали. Тобто з боку відповідачів мало місце триваюче порушення прав позивача.

Триваюче правопорушення розуміється, як проступок, пов`язаний з тривалим та безперервним невиконанням суб`єктом обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи допустила бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності) та, відповідно, порушення закону. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку: усунення стану за якого об`єктивно існує певний обов`язок у суб`єкта, що вчиняє правопорушення; виконанням обов`язку відповідним суб`єктом; припиненням дії відповідної норми закону.

Безперервне тривале вчинення бездіяльності, зазвичай, не повинно вважатися пропуском встановленого законом строку звернення до адміністративного суду з позовом. Встановлення строків звернення до адміністративного суду та повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не може слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення в першу чергу, з боку держави.

Крім того, мотивуючи підстави повернення позовної заяви, суд першої інстанції не зазначив, коли для позивача розпочався та закінчився перебіг строку звернення до суду.

З урахуванням вказаного вище, колегія суддів дійшла висновку, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу.

У низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 Європейський суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, зазначені рішення Суду свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною 3 статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до статті 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а також судом першої інстанції під час постановлення ухвали порушено норми процесуального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2021 скасуванню, а справа №520/22892/21 направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду..

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2021 року по справі № 520/22892/21 скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 07.06.2022 року