Справа № 380/6296/22
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2022-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/6296/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області (відповідач-2), у якій позивачка просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 28.02.2022 №67 про відмову у призначенні пенсії позивачці;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати позивачці до загального та спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком №2 період роботи з 01.11.2020 по 31.01.2022 на відокремленому підрозділі «Шахта «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно з статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням вказаного періоду загального та спеціального (пільгового) страхового стажу з 18.02.2022.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийняло рішення про відмову в призначення пенсії, оскільки за доданими документами до страхового та пільгового стажу не зараховано період з 01.11.2020 по 31.01.2022, оскільки згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня сплата внесків до Пенсійного фонду України. Вважаючи таке рішення протиправним, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом цієї справи, суд зазначає наступне.

Ухвалою судді від 18.04.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач-1 проти задоволення позову заперечує. Зазначає, що період роботи з 01.11.2020 по 31.01.2022 зарахуванню до страхового та пільгового стажу позивачки не підлягає, оскільки за даними персоніфікованого обліку відсутні відомості про нарахування заробітної плати.

Відповідач-2 вказує, що обчислення страхового стажу є виключною компетенцією органів Пенсійного фонду. Вважає, що період з 01.11.2020 по 31.01.2022 правомірно не зараховано до страхового та пільгового стажу позивачки, оскільки за цей період не сплачувались страхові внески.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Позивачка, ОСОБА_1 , 18.02.2022 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області 28.02.2022 прийняло рішення №67 про відмову у призначенні пенсії. Рішення мотивоване тим, що за доданими документами до страхового та пільгового стажу не зараховано період з 01.11.2020 по 31.01.2022, оскільки згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня сплата внесків до Пенсійного фонду України.

Вважаючи таке рішення протиправним, позивачка звернулась до суду з цим адміністративним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п.2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Відповідно до ст. 1 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Як встановлено ст. 62 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 1993 року № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

Як встановлено судом, згідно з відомостями трудової книжки НОМЕР_1 , ОСОБА_1 05.02.2015 прийнята по переводу з ВП Шахта «Зарічна» машиністом конвеєра 2-го розряду з повним робочим днем, направлена на виробничу дільниць для виконання гірничих робіт на поверхні шахти та працює по цей час.

Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 08.02.2022 №3/04-77, ОСОБА_1 за період з 02.08.20116 по 31.01.2022 виконувала гірничі роботи на поверхні шахти.

Таким чином, позивачкою надано всі необхідні документи, що підтверджують стаж роботи у спірний період з 01.11.2020 по 31.01.2022.

Однак, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області у рішенні від 28.02.2022 №67 відмовило позиваці у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків за період з 01.11.2020 по 31.01.2022.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача-1 з огляду на таке.

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 за період з 01.11.2020 по 31.01.2022 не сплачувались страхові внески до Пенсійного фонду України.

Згідно зі ст.1 Закону №1058-IV, страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Ч. 2 ст.24 Закону №1058-IV, передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно зі ст. 20 Закону №1058-IV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Позивачка не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

Отже, відсутність відомостей про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України у період з 01.11.2020 по 31.01.2022 не може бути підставою для не зарахування вказаного періоду роботи у відокремленому підрозділі «Шахта «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля», оскільки законодавством відповідальність за не сплату страхових внесків покладена на роботодавця, а не працівника.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01 березня 2021 року, справа № 423/757/17 та у постанові від 31 березня 2021 року справа № 242/5696/16-а.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про задоволення двох взаємопов`язаних позовних вимог позивачки у спосіб: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 28.02.2022 №67 про відмову у призначенні пенсії позивачці та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до загального та спеціального (пільгового) страхового стажу позивачки, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, період роботи 01.11.2020 по 31.01.2022 у відокремленому підрозділі «Шахта «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля».

Щодо позовної вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно з статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням вказаного періоду загального та спеціального (пільгового) страхового стажу з 18.02.2022, суд зазначає таке.

Умовами для призначення позивачці пенсії у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV є:

- досягнення пенсійного віку 55 років;

- наявність необхідного страхового стажу 23 роки 6 місяців;

- наявність необхідного пільгового стажу 8 років.

Проаналізувавши рішення про відмову у призначенні пенсії від 28.02.2022 №67, суд доходить висновку, що єдиною підставою для відмови у призначенні пенсії слугувала відсутність, на переконання відповідача-1, у позивачки необхідного пільгового стажу, адже з оскаржуваного рішення вбачається, що вік заявниці становить 56 років, а страховий стаж 32 роки 3 місяці 11 днів, в той час як пільговий стаж становить 7 років 1 місяць 27 днів.

Оскільки судом зараховано до загального та спеціального (пільгового) страхового стажу позивачки за Списком №2 період роботи з 01.11.2020 по 31.01.2022 на відокремленому підрозділі «Шахта «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля», у зв`язку з чим у позивачки підтверджено наявність необхідного пільгового стажу для призначення пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивачки в цій частині у спосіб: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 18.02.2022 призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, з врахуванням вказаного періоду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, поверненню позивачці за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сума у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 28.02.2022 №67 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до загального та спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком №2 період роботи з 01.11.2020 по 31.01.2022 у відокремленому підрозділі «Шахта «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 18.02.2022 призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з врахуванням вказаного періоду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції з урахуванням положень підп. 15.5 п. 15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач-1 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ).

Відповідач-2 - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ).

Суддя Сидор Н.Т.