Справа № 160/21793/21
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» до Одеської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,-
Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «АТБ- МАРКЕТ» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Одеської митниці Державної митної служби України , в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДМС України про коригування митної вартості товарів UA500500/2021/200008/1 від 08.07.2021 р.;
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що подав до митного органу митну декларацію разом зі всіма необхідними документами відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України з визначенням митної вартості товару за ціною контракту .Проте, митним органом, на думку позивача, необґрунтовано було витребувано у підприємства додаткові документи в підтвердження митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України. Митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом визначення митної вартості згідно ст. 64 МК України та надіслав позивачу картку відмови в прийнятті декларації. Таке рішення позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст. 260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
05.01.2022 Дніпропетровським окружним адміністративним судом через систему «Електронний суд» від Одеської митниці отримано відзив на позовну заяву.
Заперечуючи проти доводів позову, відповідач зазначає, що в поданих позивачем документах на підтвердження митної вартості товарів містяться розбіжності, документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів
Судом встановлено наступні обставини, які підтверджені матеріалами справи.
31.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» (Покупець) і Dоngguan Sunmol Battery Co. Ltd, Кітай (Продавець) був укладений контракт на поставку продукції №3402-DS/CN, за яким Продавець зобов`язався на умовах, визначених у цьому контракті, виготовити та поставити Покупцю товар під торговельною маркою, право на використання якої належить Покупцю, а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити цей товар на умовах, визначених у цьому контракті.
Товар, який постачається за цим контрактом, повинен бути виготовлений та поставлений партіями відповідно до вимог, на умовах та за цінами, які зазначені у додатках та специфікаціях до цього контракту, які є його невід`ємною частиною (п. 1.2 контракту).
Пунктами 2.1.,2.3. контракту встановлено, що найменування, кількість та ціна товару, який постачається за цим контрактом, зазначаються у специфікаціях до цього контракту, які підписуються обома сторонами на кожну поставку товару та є невід`ємною частиною цього контракту. Ціна на товар розуміється відповідно до умов FOB Guangdong , Китай, згідно з Міжнародними правилами тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» Міжнародної торгової палати у редакції 2010р.(якщо у відповідній специфікації до цього контракту, підписаній обома сторонами, не зазначені інші умови згідно з Правилами «Інкотермс» 2010р) та включає в себе вартість навантаження товару у Продавця, вартість усіх митних формальностей у країні Продавця, вартість сертифікації товару, вартість упаковки та маркування товару, не включає податки та мита на території України.
За п. 3.1. контракту якщо у специфікації до цього контракту не зазначені інші умови, оплата товару за цим контрактом здійснюється Покупцем в доларах США (код валюти 840) у формі банківського переказу на рахунок Продавця.
На виконання умов договору відповідно до інвойсу 2021SM0043 від 12.05.2021 за специфікацією №16 від 12.05.2021 був поставлений наступний товар:
-батарейки лужні АА LR06 у блістері 1 шт. ТМ «Своя Лінія» у кількості 150 коробок, 108000 наборів на загальну суму 9396,00 дол. США (ціна за одиницю 0,0870 дол. США);
-батарейки лужні ААА LR03 у блістері 1 шт ТМ «Своя Лінія» у кількості 110 коробок, 105600 наборів на загальну суму 7708,80 дол. США (ціна за одиницю 0,0730 дол. США).
08.07.2021 Одеською митницею Товариству у митному оформленні товарів за вказаною митною декларацією було відмовлено, прийнявши рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2021/200008/1.Митна вартість товару скоригована за шостим резервним методом, в результаті чого сума переплати митних платежів склала 262768,73 грн.
В цей же день митним органом було направлено Товариству повідомлення №04740750-8с18-494с-а3с9-6ffba907df30, в якому вказав, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо такої складової митної вартості товару як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.
Зазначено, що згідно Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс мінімальне страхування маж покривати зазначену в договорі ціну плюс 10% (тобто 110%) і повинно бути обумовлене у валюті договору. Наданий документ, що підтверджує вартість страхування від 16.06.2021 №6399 не відповідає вищезазначеним умовам. В пакеті документів, наданих до митного оформлення відсутня копія митної декларації країни відправлення.
Враховуючи зазначене, відповідно до п. 3 ст. 53 Митного кодексу України Одеська митниця поставила ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» вимогу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, каталоги, специфікації фірми виробника товару, копію митної декларації країни відправлення.
10.09.2021 декларант звернувся до митного органу із заявою №М-2021-3961, в якій ще раз надав пояснення щодо питань митниці та додатково для підтвердження митної вартості надав банківські та платіжні документи swift від 13.07.2021, виписку з бухгалтерської документації (картку рахунку 63.2 на 03.09.2021), експертний висновок Дніпропетровської ТПП №ГО-1387 від 03.09.2021.
ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» зважаючи на те, що жодних інших застережень щодо неповних або недостовірних даних в рішенні не міститься, просило використати для визначення митної вартості метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (ст. 58 МК України) та скасувати дію рішення.
Позивач вважає рішення відповідача необґрунтованими і такими, що прийняті з порушенням вимог законодавства України, у зв`язку з чим звернувся з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Згідно пунктів 23, 24 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ст. 248 МК України).
Статтею 257 МК України встановлено, що, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ст. 49 МК України).
Відповідно до .ст. 50 МК України встановлено, що відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
За ч.1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 52 МК України на декларанта або уповноважену ним особу, які заявляють митну вартість товару, покладено обов`язок: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
За приписами частин 1-3 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Матеріали справи підтверджують, що позивачем на виконання вимог ст. 53 МК України на підтвердження митної вартості товарів були подані всі необхідні документи, які не містять розбіжностей.
Відповідно до ст. 54 МК України статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Спірне рішення відповідача ґрунтується на необхідності визначення митної вартості товару за резервним методом, а не за основним як було визначено позивачем.
Частинами 1 - 3 ст. 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно із частинами 1 - 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
За змістом ч. 1 ст.64 МК України резервний метод застосовується у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Щодо посилання відповідача у рішенні на не зазначення окремо вартості упаковки, суд звертається до змісту п. 2.3. контракту №3402-DS/CN, за яким витрати на упаковку включені у вартість товару.
Підпунктом в) п. 1 ч. 10 ст. 58 МК України при визначені митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додаються витрати, понесені покупцем, зокрема вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.
Отже, умовами контракту визначено, що ціна на товар включає в себе вартість пакування, у зв`язку з чим відсутні підстави окремо додавати вартість упаковки до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначені митної вартості товару.
Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 18.12.2019 у справі №160/8775/18, в якій зазначено, що відповідно до пп «в» п. 1 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Тобто, у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.
Отже, за умовами зовнішньоекономічного контракту ціна товару включає в себе вартість пакування, у зв`язку з чим згідно з положеннями пп «в» п. 1 ч.10 ст.58 МКУ ці витрати не додаються до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначені митної вартості.
Доводи відповідача, що документом №6399 від 16.06.2021, що підтверджує вартість страхування, не підтверджено покриття 110% ціни договору, не беруться судом до уваги.
За умовами поставки FОВ за правилами Інкотермс 2010 «продавець не має жодного зобов`язання перед покупцем щодо укладення контракту (договору) страхування». Таким чином, на сторін не покладено обов`язок складати договір обов`язкового страхування. В той же час позивач здійснює добровільне страхування за генеральним договором добровільного страхування вантажів №04r0д від 11.03.2020, відповідно до якого страховий тариф складає 0,029% від страхової суми.
З заяви на страхування окремого перевезення вантажу №6399 від 16.06.2021 (Додаток №1 1 до Генерального договору добровільного страхування вантажів №04r0д від 11.03.2020 вбачається, що вантажовідправником є Dоngguan Sunmol Battery Co. Ltd, страхова сума встановлена у 1822984,36 грн., страховий тариф-0,029%, страховий платіж -528,67 грн.
Визначення суми страхових витрат у вказаному договорі у гривнях, пояснюється тим, що відповідно до під. а ч. 1 ст.19 Закону України «Про страхування страхувальники-резиденти мають право вносити платежі: згідно з укладеними договорами страхування за видами страхування іншими, ніж страхування життя, - лише у національній валюті України. Позивач є резидентом України, а договір страхування укладений в Україні. Враховуючи викладене доводи відповідача про наявність розбіжностей у числових значеннях складових митної вартості товару є необґрунтованими.
Суд дослідивши подані позивачем до митної декларації і на вимогу відповідача документи, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 53 МК України, вважає їх достатніми для підтвердження заявленої митної вартості.
Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу відповідачем не спростована.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 6 ст.55 МК України передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
За приписами ч.1, ч. 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Щодо коригування митницею митної вартості товару відповідно до ст. 59 МК України за резервним методом визначення митної вартості товару, суд звертає увагу на те, що за приписами ч. 1 ст. 59 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Суд враховує висновки Верховного Суду у постанові від 09.04.2021 у справі № 804/5143/16, в якій зазначено, що митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.
Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
Саме ж по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товару, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення .
Таким чином, суд, оцінивши наявні в матеріалах справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару і додатково на вимогу відповідача, прийшов до висновку про підтвердження заявленої митної вартості товарів за основним методом (за ціною договору), недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з митною декларацією документів та наведених в ній відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом, наявності встановлених ч.1 і ч. 2 ст. 58 МК України. Відповідачем не наведено обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в ч. 6 ст. 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом., а отже і підстав для застосування резервного методу визначення митної вартості товару.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір за подання позову до суду, в розмірі 6211,53 грн., що підтверджується платіжним дорученням №253098 від 09.11.2021.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 6211,53 грн. підлягає стягненню на користь позивача.
В позовній заяві позивач просив стягнути 7500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, вказавши що саме в цьому розмірі очікує їх понести.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі, докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
10.12.2021 судом отримано заяву позивача, в якій він просив залучити до матеріалів справи докази понесених витрат на правничу допомогу у сумі 4500,00 грн.
За приписами ч. 1 ст. 16 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Частина 1 ст. 132 КАС України, передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати: на професійну правничу допомогу (п.1).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3 ст. 134 КАС України).
Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі, докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги надано договір №08/02-19/1 від 02.02.2019 про надання правової (правничої) допомоги, за яким Адвокатське об`єднання «АЛЬЯНС» (Об`єднання) зобов`язалось надавати ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» (Клієнт) правову правничу допомогу на умовах та у порядку, зазначених цьому договорі, а Клієнт зобов`язався приймати і оплачувати надану Об`єднанням правову (правничу) допомогу на умовах та у порядку, зазначених у цьому договорі.
В пунктах 3.1., 3.2. договору сторонами погоджено, що за надання Об`єднанням правової (правничої) допомоги за цим договором Клієнт щомісячно сплачує Об`єднанню гонорар, розмір якого визначається за згодою сторін залежно від обсягу правової (правничої) допомоги, наданої Об`єднанням Клієнту у звітному місяці, та зазначається в акті здавання-приймання наданих послуг за звітний місяць, підписаному обома сторонами. Гонорар сплачується Клієнтом Об`єднанню щомісячно не пізніше 07 числа місяця, наступного за кожним звітним місяцем, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Об`єднання, зазначений у наданому Об`єднанням рахунку на сплату гонорару.
Між сторонами договору про надання правової (правничої) допомоги 25.05.2020 була укладена додаткова угода. Враховуючи постанову КМУ «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» № 392 від 20.05.2020,відповідно до якого урядом було ухвалено рішення про послаблення карантину з 22 травня 2020р., враховуючи письмове звернення вих №21/05-20 від 21.05.2020 Клієнта до Об`єднання, а також збільшення об`єму правової (правничої) допомоги, яка Об`єднанням надавалась Клієнту, Сторони дійшли до згоди починаючи з 01 червня 2020 збільшити вартість тарифного пакету «ВІП» до звичайного рівня, а саме: 900000,00 грн.
Пунктом 3 договору передбачено, що остаточна вартість наданих послуг Об`єднанням за цією додатковою угодою визначається актом (-ми) приймання-передачі наданих послуг, який (-і) може (-уть) складатися як після надання всіх послуг, так і після надання окремих послуг.
30.11.2021 Об`єднанням і Клієнтом підписано акт здавання-приймання наданих послуг до вищевказаного договору про надання правової (правничої) допомоги, який складений про те, що розмір гонорару за надання Об`єднанням правової (правничої) допомоги Клієнту у листопаді 2021 складає 900000,00 грн.
Підписанням цього акту сторони підтверджують, що послуги надані Об`єднанням Клієнту належним чином відповідно до умов договору №08/02-19/1 від 08.02.2019, претензії щодо якості наданих послуг у Клієнта до Об`єднання відсутні.
Копією платіжного доручення №514332 від 06.12.2021 підтверджується оплата Товариством вказаної суми.
08.12.2021 сторонами договору про надання правової (правничої) допомоги укладено і підписано акт приймання-передачі наданих послуг за договором №08/02-19/1 від 02.02.2019 про надання правової (правничої) допомоги.
Відповідно до вказаного акту Об`єднанням були надані наступні послуги:
-конфіденційна зустріч уповноваженої особи Клієнта із адвокатом АО «Альянс» для повідомлення обставин справи, надання адвокату інформації, що має правове значення, вартість 1 год, якої складає 1000,00 грн.;
-конфіденційна зустріч із адвокатом АО «Альянс» для узгодження правової позиції ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» у справі та узгодження бажаного результату з врахуванням наявних документів, положень діючого законодавства та удової практики у спірних правовідносинах, вартість 1 години, якої складає 1000,00грн.;
Загальна вартість наданих послуг за цим актом становить 4500,00 грн.
Позивач докази сплати понесених витрат на правничу допомогу на визначену суму до суду не надав.
Суд зазначає, що витрати на надану професійну правову допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Вказана позиція підтверджується позицією, викладеній в Постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19.
Відповідно до ч. 6 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 КАС України ).
Таким чином, судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 139, 242-246, 250, 255, 257, 262,295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДМС України про коригування митної вартості товарів UA500500/2021/200008/1 від 08.07.2021.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона