Справа № 320/8475/21
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/8475/21 Суддя (судді) першої інстанції: Лапій С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Федотова І.В., Чаку Є.В.,

при секретарі - Поляновській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "МХП" до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Катеринопільський елеватор" про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2021 року Приватне акціонерне товариство "МХП" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, яким просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 02 липня 2021 року № 6 та від 07 квітня 2021 року № 24/34-00-07-06.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не повно з`ясовано обставини справи. Апелянт наголосив, що ПрАТ "МХП" та ТОВ "Катеринопільський елеватор" входять до Агроіндустріального комплексу МХП, а тому підприємство здійснюючи господарську операцію по поставці товару, не отримало економічного ефекту у вигляді доходу, а вчинили правочин для приховання іншого правочину.

Додатково зазначив, що ПрАТ "МХП" до перевірки не надано усі передбачені додатком №2 до договору підряду з ТОВ "Адвансед Проджекс Енд Технолоджиз" документи, а саме: виконавча документація, затверджена уповноваженим представником контрагента; акти прихованих робіт; робочі креслення; протоколи вимірювань, протоколи ущільнення ґрунту (у разі виконання земляних робіт); протоколи якості з`єднувальних конструкцій. Крім того до перевірки не надано передбачені додатком №5 до договору підряду документи, а саме: дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки ТОВ "Адвансед Проджекс Енд Технолоджиз" та копії наказів із зазначенням посадових осіб підприємства; документи стосовно посвідчення працівників, які направлені на виконання робіт, перелік машин, електро- і пневмоінструменту, технологічного оснащення, засобів захисту із зазначенням належності до підприємства, затверджені наряди - допуски. Не надано листування щодо оформлення перепусток на територію, витягу з журналу входу-виходу на територію підприємства, відомостей щодо завезеного обладнання та устаткування, що належить ТОВ "Адвансед Проджекс Енд Технолоджиз". Крім того відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру Прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ТОВ "Інтерекосклад" встановлено відсутність права власності, інших речових прав, іпотек, обтяжень.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскільки контролюючим органом перевищено повноваження та здійснено оцінювання доцільності діяльності здійснених ПрАТ "МХП" господарських операцій, їх ефективності, впливу змістового наповнення на результат діяльності платника, не враховано надані до перевірки первинні бухгалтерські документи, які підтверджують фактично здійснені господарські операції.

Апелянтом подано до суду додаткові пояснення, відповідно до яких зазначено про системність укладання угод постачання та додаткових угод про припинення зобов`язань з поверненням сум переплати раніше перерахованих від пов`язаних юридичних осіб без зазначення та наявності причин про повернення передплати, тобто не містить в собі розумної економічної причини, яка відповідно до п.п. 14.1.231 п.14.1 ст. 14 ПК України може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ПрАТ "МХП" зареєстроване 27 березня 2006 року та перебуває на обліку у Південному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків як платник податків.

Згідно статутної діяльності ПрАТ "МХП" провадить діяльність, зокрема:

01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур;

46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

На підставі направлень від 12 лютого 2021 року №47, №48, до наказу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 12 лютого 2021 №12 контролюючим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку Приватного акціонерного товариства "МХП" щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2020 року від`ємного значення податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

За результатами проведеної перевірки складено акт перевірки від 15 березня 2021 року № 61/34-00-07-06/25412361, яким встановлено порушення платником податків:

-ст. 185, ст.192, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п. 200.1, п.200.4 ст. 200, п.201.10 ст.201 ПК України, оскільки ним завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, на 178 411 490 грн;

-ст. 185, ст.192, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п. 200.1, п.200.4 ст. 200, п.201.10 ст.201 ПК України, оскільки ним завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, на суму 203 283 339 грн.

На підставі акту перевірки від 15 березня 2021 року № 61/34-00-07-06/25412361, з урахуванням рішення про результати розгляду скарги від 25 червня 2021 року № 14384/6/99-00-06-01-02-06 податковим органом прийнято податкові повідомлення рішення:

- від 07 квітня 2021 року № 24/34-00-07-06, яким зменшено розмір від`ємного значення з податку на додану вартість на суму 203 283 339 грн.

- від 02 липня 2021 року № 6, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 196 252 639 грн, у тому числі 178 411 490 грн - сума завищеного бюджетного відшкодування та 17 841 149 грн - штрафні (фінансові) санкції.

Вважаючи протиправними оскаржувані податкові повідомлення-рішення позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ПрАТ "МХП" діяло у спосіб, визначений статтями 187, 192 та 201 ПК України, відображення господарських операцій в бухгалтерському та податковому обліку, здійснених при виконанні договору від 24 липня 2019 року № 16882-Г, відповідають первинним бухгалтерським документам та правовій позиції Верховного Суду, зокрема, викладеній у постанові від 08 квітня 2021 року у справі № 826/11825/18. Також суд дійшов висновку про помилковість доводів податкового органу щодо нереальності господарських операцій між позивачем та контрагентами ТОВ "Адвансед Проджекс Енд Технолоджиз" та ТОВ "ІНТЕРЕКОСКЛАД".

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (з наступними змінами та доповненнями в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - ПК України).

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, на підставі даних, не підтверджених документами.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-XIV визначено загальне поняття та характеристика документу на підставі якого виникає право та обов`язок в платника податків на формування показників податкової, бухгалтерської та фінансової звітності. Таким документом є первинний документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1).

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (ч. 2).

Згідно з ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Частиною 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до п.п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно п. 198.3 ст.198 ПК України Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку зокрема з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін (п.201.1).

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п. 201.7).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу (п. 201.8).

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.10).

З урахуванням викладеного необхідною умовою для віднесення сплачени у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності.

Нормами ПК України визначено, що нарахування податкового кредиту здійснюється на підставі податкової накладної, яка сама по собі є підставою для нарахування податкового кредиту за умови її відповідності вимогам законодавства, оскільки це єдиний документ первинного бухгалтерського та податкового обліку, що містить у собі суму ПДВ, яку можливо відобразити в податкових деклараціях з ПДВ. При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Отже для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до акту перевірки від 15 березня 2021 року № 61/34-00-07-06/25412361, підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стало те, що ПрАТ "МХП" при декларуванні взаємовідносин із ТОВ "Катеринопілький елеватор" за договором поставки від 27 липня 2019 року № 16882-Г порушено ст. 185, 192 ПК України, шляхом заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 258 299 797 грн, так як ПрАТ "МХП" користувалось грошовими коштами, які були надані за договором поставки від 24 липня 2019 року №16882-Г, при цьому процентів та штрафних санкцій не сплачувало, а тому надання грошових коштів підпадає під визначення поворотної фінансової допомоги. Таким чином, відносини ПрАТ "МХП" та ТОВ "Катеринопільський елеватор" за договором поставки від 24 липня 2019 року №16882-Г регулюються правилами щодо надання поворотної фінансової допомоги. Надання поворотної фінансової допомоги не підпадає під визначення об`єкту оподаткування відповідно до ст. 185 Податкового Кодексу України.

Також в акті перевірки зазначено, що ПрАТ "МХП" було завищено на 681 525, 00 грн показник у рядку 10.1 (колонка Б) декларації внаслідок врахування всупереч п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 ПК України при його визначенні нереальної операції з придбання у наступних контрагентів: ТОВ "Адвансед Проджекс Енд Технолоджиз" (по опреаціях з влаштування внутрішніх інженерних мереж ЕТР та СКС приміщень об`єкту в м. Києві на суму ПДВ 151 071,49 грн та ТОВ "Інтерекосклад" по операціях з відповідального зберігання майна на суму ПДВ 530 453,65 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ТОВ "Катеринопільський елеватор" укладено договір поставки від 24 липня 2019 року № 16882-Г.

Відповідно до п. 1 зазначеного договору у встановлений цим Договором термін Постачальник бере на себе зобов`язання передати у власність Покупця сільськогосподарську продукцію, (кукурудзу) надалі - "Товар", а Покупець бере на себе зобов`язання прийняти і оплатити Товар. Загальна кількість Товару, яка підлягає постачанню за цим Договром, визначається як кількість фактично поставленого Товару згідно даних, вказаних у видаткових накладних або специфікаціях.

Покупець зобов`язується здійснювати платежі по Договору в розмірі 100% від вартості партії Товару не пізніше 7 календарних днів до дати поставки Товару, якщо інший термін оплати не вказано в Специфікації. (п. 4.3. Договору поставки).

На виконання умов договору поставки Сторонами погоджено та підписано Специфікації від 24 липня 2019 року та від 26 серпня 2019 року.

Відповідно до Специфікацій покупець зобов`язується здійснювати платежі у розмірі 100% передплати від вартості Товару, не пізніше 7 календарних днів з дати Специфікації.

Товар поставляється Постачальником протягом 14 календарних днів з моменту отримання відповідної вимоги від Покупця.

На виконання Договору від 24 липня 2019 року № 16882-Г ТОВ "Катеринопільський елеватор" перераховано на корить ПрАТ "МХП" грошові кошти в рахунок оплати за узгоджену партію Товару, а саме:

- 90 000 000 грн. платіжне доручення від 29 липня 2019 року № ;

- 60 000 000 грн. платіжне доручення від 29 липня 2019 року № ;

- 150 000 000 грн. платіжне доручення від 29 липня 2019 року № ;

- 150 000 000 грн. платіжне доручення від 29 липня 2019 року № ;

- 60 000 000 грн. платіжне доручення від 29 липня 2019 року № 3;

- 30 000 000 грн. платіжне доручення від 29 липня 2019 року № ;

- 90 000 000 грн. платіжне доручення від 31 липня 2019 року № ;

- 150 000 000 грн. платіжне доручення від 31 липня 2019 року № ;

- 120 000 000 грн. платіжне доручення від 27 серпня 2019 року № ;

- 24 000 000 грн. платіжне доручення від 27 серпня 2019 року № ;

- 20 000 000 грн. платіжне доручення від 27 серпня 2019 року № 2;

- 68185539,80 грн. платіжне доручення від 28 серпня 2019 № ;

- 30 000 000 грн. платіжне доручення від 26 серпня 2020 року № ;

- 70 000 000 грн. платіжне доручення від 26 липня 2020 року № ;

- 52 180 000 грн. платіжне доручення від 26 серпня 2020 року № ;

- 100 000 000 грн, платіжне доручення від 26 серпня 2020 року № ;

- 76 907 390,02 грн. платіжне доручення від 26 серпня 2020 року № ;

- 18 525 852,96 грн. платіжне доручення від 26 серпня 2020 року № .

Позивачем з урахуванням ст. 187, 201 ПК України у зв`язку з надходженням коштів на розрахунковий рахунок складено та зареєстровано податкові накладні:

від 27 серпня 2019 року № 2802623 на суму 90 000 000 грн, у тому числі ПДВ 15 000 000 грн;

від 29 липня 2019 року № 1613515 на суму 60 000 000 грн, у тому числі ПДВ 10 000000 грн;

29 липня 2019 року № 9000207 на суму 150 000 000 грн, у тому числі ПДВ 25 000 000 грн;

від 29 липня 2019 року № 9000208 на суму 150 000 000 грн, у тому числі ПДВ 25 000 000 грн;

від 29 липня 2019 року № 9000209 на суму 60 000 000 грн, у тому числі ПДВ 10 000 000 грн;

від 29 липня 2019 року № 9000210 на суму 30 000 000 грн, у тому числі ПДВ 5 000 000 грн;

від 27 серпня 2019 року № 4602434 на суму 120 000 000 грн, у тому числі ПДВ 20 000 000 грн;

від 27 серпня 2019 року № 1614001 на суму 24 000 000 грн, у тому числі ПДВ 4 000 000 грн;

від 27 серпня 2019 року № 9000109 на суму 120 000 000 грн, у тому числі ПДВ 20 000 000 грн;

від 28 серпня 2019 року № 9000110 на суму 68 185 539,80 грн, у тому числі ПДВ 11 364 256,63 грн;

від 31 липня 2019 року № 9000212 на суму 150 000 000 грн, у тому числі ПДВ 25 000 000 грн;

від 31 липня 2019 року № 9000213 на суму 90 000 000 грн, у тому числі ПДВ 15 000 000 грн;

від 26 серпня 2020 року № 1609062 на суму 347 613 242,98 грн, у тому числі ПДВ 57 935 540,50 грн.

Отже, ПрАТ "МХП" у липні та серпні 2019 року на виконання вимог ст. 187 та 201 ПК України у зв`язку з отримання коштів в рахунок попередньої оплати правомірно виписані відповідні податкові накладні.

Відповідно до ст. 192.1. ПК України при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:

отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Відповідно до пп. 192.1.1. п. 192.1 ст. 192 ПК України якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок;

б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування.

Постачальник має право зменшити суму податкових зобов`язань лише після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.

Таким чином, необхідною умовою для здійснення відповідного коригування податкових зобов`язань/податкового кредиту з податку на додану вартість є зміна суми компенсації вартості товарів/послуг, зокрема, повернення постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг.

08 грудня 2020 року ПрАТ "МХП" (Постачальник) та ТОВ "Катеринопільський елеватор" (Покупець) уклали додаткову угоду, відповідно до якої Сторони за взаємною згодою дійшли згоди про припинення взаємовідносин щодо виконання Договору поставки від 24 липня 2019 року № 16882-Г.

У зв`язку з наявністю попередньої оплати, здійсненої у відповідності до Специфікацій від 24 липня 2019 року, від 26 серпня 2019 року та від 25 серпня 2020 року ПрАТ "МХП" зобов`язався повернути раніше отримані суми. Сторони узгодили, що з моменту повернення передоплати вважати зобов`язання по даному договору виконаними.

На виконання укладеної угоди щодо припинення договору та виконання зобов`язань щодо повернення отриманої попередньої оплати ПрАТ "МХП" у грудні 2020 року здійснено повернення отриманої передоплати, що підтверджується платіжними дорученнями:

від 24 грудня 2020 року № у сумі 200 000 000 грн;

від 24 грудня 2020 року № у сумі 200 000 000 грн;

від 24 грудня 2020 року № у сумі 200 000 000 грн;

від 24 грудня 2020 року № у сумі 165 710 307,84 грн;

від 24 грудня 2020 року № у сумі 200 000 000 грн;

від 24 грудня 2020 року № у сумі 200 000 000 грн;

від 14 грудня 2020 року № у сумі 5 780 000 грн;

від 14 грудня 2020 року № у сумі 122 484 384,28 грн;

від 14 грудня 2020 року № у сумі 100 000 000 грн;

від 14 грудня 2020 року № у сумі 155 824 090,66 грн;

від 19 листопада 2020 року № у сумі 100 000 000 грн;

від 19 листопада 2020 року № у сумі 100 000 000 грн;

від 19 листопада 2020 року № у сумі 100 000 000 грн;

від 19 листопада 2020 року № у сумі 100 000 000 грн;

від 19 листопада 2020 року № у сумі 100 000 000 грн.

У зв`язку з поверненням раніше оплачених сум попередньої оплати за кукурудзу на кормові потреби, з метою зменшення податкових зобов`язань Постачальника та податкового кредиту Покупця складено та зареєстровано в ЄРПН розрахунки коригувань до податкових накладних, а саме:

від 24 грудня 2020 року № 9000033 до ПН від 27 серпня 2019 року № 2802623;

від 14 грудня 2020 року № 8601264 до ПН від 29 липня 2019 року № 1613515;

від 14 грудня 2020 року № 8601265 до ПН від 29 липня 2019 року № 9000207;

від 14 грудня 2020 року № 8601263 до ПН від 29 липня 2019 року № 9000208;

від 24 грудня 2020 року № 9000026 до ПН від 29 липня 2019 року № 9000209;

від 14 грудня 2020 року № 8601266 до ПН від 29 липня 2019 року № 9000209;

від 24 грудня 2020 року № 9000037 до ПН від 26 серпня 2020 року № 1609062;

від 24 грудня 2020 року № 9000036 до ПН від 28 серпня 2019 року № 9000110;

від 24 грудня 2020 року № 9000035 до ПН від 27 серпня 2019 року № 9000109;

від 24 грудня 2020 року № 9000034 до ПН від 27 серпня 2019 року № 4602434;

від 24 грудня 2020 року № 9000032 до ПН від 27серпня 2019 року № 1614001;

від 24 грудня 2020 року № 9000031 до ПН від 31 липня 2019 року № 9000213;

від 24 грудня 2020 року № 9000030 до ПН від 31 липня 2019 року № 9000212;

від 24 грудня 2020 року № 9000029 до ПН від 29 липня 2019 року№ 9000211;

від 24 грудня 2020 року № 9000028 до ПН від 29 липня 2019 року № 9000210;

від 24 грудня 2020 року № 2405352 до ПН від 24 грудня 2020 року № 8601736.

Як вбачається з акту перевірки від 15 березня 2021 року № 61/34-00-07-06/25412361 та доводів викладених в апеляційній скарзі, податковий орган зазначає, що позивачем безпідставно здійснено коригування раніше відображених податкових зобов`язань оскільки ПрАТ "МХП" користувалось грошовими коштами, які були надані за договором поставки від 24 липня 2019 року №16882-Г, при цьому процентів та штрафних санкцій не сплачувало, а тому надання грошових коштів підпадає під визначення поворотної фінансової допомоги і слід застосовувати вимоги податкового законодавства, які визначають правове регулювання надання поворотної фінансової допомоги, а не вимоги щодо поставки товарів.

Тобто податковим органом при проведені перевірки самостійно визначено (змінено) предмет договору та правове регулювання договірних відносин між ПрАТ "МХП" та ТОВ "Катеринопільський елеватор".

У той же час, як вірно зазначено судом першої інстанції, податковим органом не враховано, що надання поворотної фінансової допомоги не підпадає під визначення об`єкту оподаткування податком на додану вартість.

Колегія суддів звертає увагу, що при виконанні умов договору поставки від 24 липня 2019 року № 16882-Г у зв`язку з отримання попередньої оплати ПрАТ "МХП" складено та зареєстровано в ЄРПН податкові накладні від 27 серпня 2019 року № 2802623, від 29 липня 2019 року № 1613515, від 29 липня 2019 року № 9000207, від 29 липня 2019 року № 9000208, від 29 липня 2019 року № 9000209, від 29 липня 2019 року № 9000210, від 27 серпня 2019 року № 4602434, від 27 серпня 2019 року № 1614001, від 27 серпня 2019 року № 9000109, від 28 серпня 2019 року № 9000110, від 31 липня 2019 року № 9000212, від 31 липня 2019 року № 9000213, від 26 серпня 2020 року № 1609062, які у свою чергу відображені сторонами договору при декларуванні податку на додану вартість у відповідних податкових періодах.

Водночас вимоги ст. 192.1 ПК України встановлюють обов`язок для платників податків при здійсненні повернення сум попередньої оплати обов`язкове коригування суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При цьому якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок;

б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування.

Постачальник має право зменшити суму податкових зобов`язань лише після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.

Тобто, необхідною умовою для здійснення відповідного коригування раніше відображених податкових зобов`язань/податкового кредиту з податку на додану вартість є відповідні розрахунки коригувань, які і були складені ПрАТ "МХП".

Отже колегія суддів приходить до висновку, що податковим органом на власний розсуд оцінено предмет правовідносин між ПрАТ "МХП" та ТОВ "Катеринопільський елеватор" та надано оцінку господарським взаємовідносинам без урахування наданих первинних бухгалтерських документів, у тому числі зроблено висновок, що спірні господарські взаємовідносини підпадають під визначення "поворотної фінансової допомоги".

Відповідно до висновків Верховного Суду викладених в постанові від 21 травня 2019 року по справі № 826/11026/15 в рамках здійснення податкового контролю податковий орган лише перевіряє реальність господарських операцій, наявність у платника належним чином оформлених первинних документів на підтвердження факту понесення витрат за цими операціями, однак без оцінювання доцільності таких господарських операцій, її ефективності, впливу змістового наповнення на результат діяльності платника.

Отже, контролюючий орган має право виключно перевіряти фактично складені документи та відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку. Проте, в контролюючого органу відсутні повноваження на надання оцінки доцільності відображення таких документів та/або змісту таких господарських взаємовідносин.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає помилковим висновок апелянта про те, що оскільки ПрАТ "МХП" та ТОВ "Катеринопільський елеватор" входять до Агроіндустріального комплексу МХП, то підприємство здійснюючи господарську операцію по поставці товару, не отримало економічного ефекту у вигляді доходу, а вчинили правочин для приховання іншого правочину.

Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2021 року № 826/11825/18 дійшов висновку, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкових зобов`язань з ПДВ, і такий рух має бути підтверджений первинними документами.

Таким чином відображення господарських операцій в бухгалтерському та податковому обліку, здійснених при виконанні договору від 24 липня 2019 року № 16882-Г, відповідають первинним бухгалтерським документам та правовій позиції Верховного Суду, зокрема, викладеній у постанові від 08 квітня 2021 року у справі № 826/11825/18.

Також відповідачем проводилась документальна планова виїзна перевірку ТОВ "Катеринопільський елеватор" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 квітня 2017 року по 31 грудня 2020 року, за результатами якої складено акт перевірки від 23 квітня 2021 року № 226/34-00-07-06/32580463.

У зазначений період увійшов зокрема період господарських взаємовідносин між ТОВ "Катеринопільський елеватор" та ПрАТ "МХП" щодо виконання договору поставки від 24 липня 2019 року №16882-Г.

За результатами проведеної перевірки відповідачем не встановлено порушень з боку ТОВ "Катеринопільський елеватор" щодо відображення у складі податкового кредиту сум податку на додану вартість, включених на підставі податкових накладних: від 27 серпня 2019 року № 2802623, від 29 липня 2019 року № 1613515, від 29 липня 2019 року № 9000207, від 29 липня 2019 року № 9000208, від 29 липня 2019 року № 9000209, від 29 липня 2019 року № 9000210, від 27 серпня 2019 року № 4602434, від 27 серпня 2019 року № 1614001, від 27 серпня 2019 року №9000109, від 28 серпня 2019 року № 9000110, від 31 липня 2019 року № 9000212, від 31 липня 2019 року № 9000213, від 26 серпня 2020 року № 1609062, складених ПрАТ "МХП", у зв`язку із отриманням попередньої оплати згідно платіжних доручень від 29 липня 2019 року № , від 29 липня 2019 року № , від 29 липня 2019 року № , від 29 липня 2019 року № , від 29 липня 2019 року № 3, від 29 липня 2019 року № , від 31 липня 2019 року № , від 31 липня 2019 року № , від 27 серпня 2019 року № , від 27 серпня 2019 року № , від 27 серпня 2019 року № 2, від 28 серпня 2019 року № , від 26 серпня 2020 року № , від 26 серпня 2020 року № , від 26 серпня 2020 року № , від 26 серпня 2020 року № , від 26 серпня 2020 року № , від 26 серпня 2020 року № .

Як і не було встановлено порушень щодо відображення у податковому обліку розрахунків коригувань у грудні 2020 року за наслідками складення спірних розрахунків коригувань до податкових накладних.

Також колегія суддів звертає увагу, що акт планової документальної перевірки ТОВ "Катеринопільський елеватор" від 23 липня 2021 року № 226/34-00-07-06/32580463 не містить висновків, що господарські взаємовідносини в межах виконання договору поставки від 24 липня 2019 року №16882-Г регулюються правилами щодо надання поворотної фінансової допомоги.

Щодо висновків податкового органу про нереальність господарських операцій між позивачем та контрагентами ТОВ "Адвансед Проджекс Енд Технолоджиз" та ТОВ "Інтерекосклад" колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи між ПрАТ "МХП" та ТОВ "Адвансед Проджекс Енд Технолоджиз" укладено Договір підряду в капітальному будівництві від 22 жовтня 2019 року №22102019, Додаток №2 до договору підряду від 22 жовтня 2019 року №22102019, відповідно до яких сторонами узгоджено предмет договору, а саме монтаж Інженерних мереж (ETP, СКС), місце виконання робіт, строки та інші істотні умови.

Відповідно до акту приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2020 року позивачем прийнято виконані роботи.

Зазначені роботи ПрАТ "МХП" відображено в бухгалтерському обліку Дт 15 "Капітальні інвестиції" Кт 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" на суму 1 588 690,76 грн.

Відображено податок на додану вартість Дт 64 "Податковий кредит" Кт 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" на суму 317 738,15 грн.

Проведено сплату Дт 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" Кт 311 "Поточні рахунки в національній валюті" на суму 1 755 357,43 грн.

Апелянт в обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що ПрАТ "МХП" до перевірки не надано всіх передбачених додатком №2 до договору підряду з ТОВ "Адвансед Проджекс Енд Технолоджиз" документів, а саме: виконавча документація, затверджена уповноваженим представником контрагента; акти прихованих робіт; робочі креслення; протоколи вимірювань, протоколи ущільнення ґрунту (у разі виконання земляних робіт); протоколи якості з`єднувальних конструкцій.

Крім того до перевірки не надано передбачені додатком №5 до договору підряду документи, а саме: дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки ТОВ "Адвансед Проджекс Енд Технолоджиз" та копії наказів із зазначенням посадових осіб підприємства; документи стосовно посвідчення працівників, які направлені на виконання робіт, перелік машин, електро- і пневмоінструменту, технологічного оснащення, засобів захисту із зазначенням належності до підприємства, затверджені наряди - допуски.

Не надано листування щодо оформлення перепусток на територію, витягу з журналу входу-виходу на територію підприємства, відомостей щодо завезеного обладнання та устаткування, що належить ТОВ "Адвансед Проджекс Енд Технолоджиз".

В судовому засіданні представник позивача вказані обставини заперечив, зазначивши, що до перевірки було надано первинні бухгалтерські документи які підтверджують фактичне виконання договору та факт перерахування коштів, зазначивши що не всі документи що були передбачені додатками №2 та №5 створювалися оскільки контрагентом здійснювався монтаж Інженерних мереж (ETP, СКС), а саме з прокладення кабелів в будівлі.

Додатково зазначив, що не всі документи зазначені апелянтом були в наявності у позивача, а перебували в розпорядженні контрагента, разом з тим під час проведення перевірки контролюючий орган з запитами щодо надання відповідних документів не звертався.

Відповідно до пп. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про помилковість висновків податкового органу щодо нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ "Адвансед Проджекс Енд Технолоджиз" у зв`язку з ненаданням зазначених апелянтом документів.

Як вбачається з матеріалів справи між ПрАТ "МХП" та ТОВ "Інтерекосклад" укладено договір зберігання майна та надання послуг/виконання робіт від 14 квітня 2020 року №12/4 та специфікацію від 14 квітня 2020 року № 2 до договору від 14 квітня 2020 року № 12/4, специфікація від 24 квітня 2020 року № 2/1 до договору від 14 квітня 2020 року № 12/4, специфікація від 05 червня 2020 року № 2/2 до договору від 14 квітня 2020 року № 12/4, специфікація від 17 серпня 2020 року № 2/3 до договору від 14 квітня 2020 року № 12/4

Надання послуг підтверджується актами надання послуг від 31 грудня 2020 року № 67, №68, № 69, № 70, № 71, № 75, № 76.

У бухгалтерському обліку ПрАТ "МХП" взаємовідносини з ТОВ "Інтерекосклад" відображені Дт 93 "Комерційні витрати" Кт 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" на суму 5 830 934,17 грн., Дт 64 "Податковий кредит" Кт 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" на суму 1 166 186,83 грн. Проведено сплату Дт 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" Кт 311 "Поточні рахунки в національній валюті" на суму 3 378 181,44 грн. Відображено отримання послуг Дт 93 "Комерційні витрати" Кт 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" на суму 2 528 151,62 грн. Відображено податок на додану вартість Дт 64 "Податковий кредит" Кт 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" на суму 50 5630,32 грн. Проведено сплату Дт 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" Кт 311 "Поточні рахунки в національній валюті" на суму 4 976 288,83 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що відповідальне зберігання за грудень 2020 року відповідно до актів надання послуг здійснено на площі 7273 кв. м. до податкового кредиту віднесено податкові накладні по відповідальному зберіганню на площі 6498 кв.м., водночас відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру Прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ТОВ "Інтерекосклад" встановлено відсутність права власності, інших речових прав, іпотек, обтяжень.

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що ТОВ "Інтерекосклад" орендує приміщення та холодильники в контрагентів, що зокрема було встановлено відповідачем під час перевірки, водночас не може пояснити розбіжності площі згідно з актами надання послуг та податкових накладних, проте зазначив, що ТОВ "Інтерекосклад" в повному обсязі виконувались умови договору зберігання у необхідних позивачу обсягах.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п. 200.2. ст. 200 ПК України).

Відповідно до п. 200.4 ст. 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200.1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Статтею 204 ЦК України, передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підпунктом 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України визначено зокрема принцип презумпції правомірності рішень платника податку, згідно з яким в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Статтею 234 ЦК України визначено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Також норми податкового законодавства не визначають місце знаходження платника податку (контрагента) та його звітування до контролюючих органів як критерій правового статусу платника податків (позивача) щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту, а тому посилання відповідача в акті перевірки на те, що відповідно до баз даних податкового органу встановлено неподання контрагентами контролюючому органу податкової звітності при реєстрації податкових накладних в ЄРПН, або про відсутність у них матеріально-технічних умов для провадження господарської діяльності, або на відсутність у них ТМЦ, слід визнати необґрунтованими з огляду на те, що жодною нормою діючого законодавства не передбачено обов`язку платника податків контролювати сплату своїм контрагентом до бюджету податків та ведення ними бухгалтерського та податкового обліку. Вказана інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального закону, а контроль за дотриманням платниками податків податкового законодавства та своєчасну сплату ними податків здійснює податкова служба.

Нормами ПК України передбачений алгоритм дій працівників контролюючого органу при проведенні перевірок, в якому відсутні будь-які посилання щодо їх права визнавати нікчемними правочини між суб`єктом господарювання та його контрагентами в позасудовому порядку.

Відповідно до п.п.20.1.30 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюванних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов`язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.

Матеріали справи не містять доказів наявності судових справ, ініційованих відповідачем або іншим заінтересованим суб`єктом, а також відповідні судові рішення на користь контролюючого органу про визнання правочинів між платником та його контрагентами недійсними або застосування до них наслідків нікчемності.

Крім того в акті перевірки не визначено ознак нікчемності правочинів між позивачем та його контрагентами. Відповідачем не надано доказів того, що укладення угод, на підставі яких виникли спірні господарські зобов`язання, не відповідало дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних (господарських) прав і обов`язків, чи свідчили б про намір сторін ухилитися від оподаткування внаслідок виконання саме цих спірних господарських зобов`язань.

Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді І.В. Федотов

Є.В. Чаку

Повний текст постанови складено "06" червня 2022 року.