Справа № 380/71/22
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2022-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/71/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2022 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Бориславської міської ради Львівської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій учасників справи

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Бориславської міської ради Львівської області , місцезнаходження: 82300, м.Борислав, пл.Шевченка, 42 (далі відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду клопотання позивача про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, для ведення особистого селянського господарства, орієнтовним розміром 2,0 га, на території - Львівська область, Дрогобицький район, Урізька сільська рада за межами населеного пункту, кадастровий номер земельної ділянки :09:000:0015.

- зобов`язати відповідача надати позивачу дозвіл на розробку документації із землеустрою.

Позов обґрунтований тим, що позивач звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га на території Львівської області, Дрогобицького району, Урізької сільської ради за межами населеного пункту, кадастровий номер земельної ділянки :09:000:0015 за графічними матеріалами. Проте, відповідач протиправно вказане клопотання не розглянув та станом на 04.01.2022 жодного рішення не прийняв. На думку позивача, така протиправна бездіяльність відповідача порушує його права та інтереси.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує. Відзив обґрунтований тим, що земельна ділянка, про яку йдеться у позовній заяві, на момент подачі спільного клопотання була уже сформована та перебувала у комунальній власності Бориславської міської ради Львівської області. Загальна площа згаданої земельної ділянки (кадастровий номер :09:000:0015) становить 14,6366 га. Бориславською міською радою Львівської області прийнято рішення від 25.11.2021 №709, відповідно до якого включено до переліку вільних земельних ділянок для підготовки Лоту для продажу права оренди на земельних торгах, у формі аукціону, земельну ділянку площею 14,6366 га (кадастровий номер :09:000:0015).

Відповідач зазначає, що 26.11.2021 на адресу позивача він скерував відповідь на клопотання, в якій зазначив, що питання щодо виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства, орієнтовним розміром 2,0 га буде предметом розгляду сесії Бориславської міської ради Львівської області. 17.12.2021 підготовлено проект рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок вказаним громадянам. Зазначений проект рішення включений у порядок денний сесії міської ради 27.01.2022. Постійна комісія з питань регулювання земельних відносин, будівництва та архітектури Бориславської міської ради прийняла рішення від 26.01.2022 №38/17, відповідно до якого комісія рекомендує міській раді прийняти рішення за запропонованим проектом (відмовити у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою). 02.02.2022 Бориславською міською радою Львівської області прийнято рішення №902 відповідно до якого, зокрема, ОСОБА_1 , відмовлено у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки площею 14,6366 га. у с.Уріж, Дрогобицького району, Львівської області (кадастровий номер :09:000:0015) на 7 земельних ділянок, орієнтовними площами 2,0 га для ведення особистого селянського господарства. Зважаючи на викладене, відповідач діяв в межах та в спосіб встановлений чинним законодавством, а тому правових підстав для задоволення даного позову немає. Відтак, просить відмовити у задоволенні позову.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 10.01.2022 суддя прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі.

Заходи забезпечення позову та доказів, у тому числі шляхом їх витребування, не вживались.

ІІІ. Фактичні обставини справи

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, дослідивши та об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступне.

04.10.2021 позивач через уповноваженого представника звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га на території Львівської області, Дрогобицького району, Урізької сільської ради за межами населеного пункту, кадастровий номер земельної ділянки :09:000:0015 за графічними матеріалами, що надаються додатково, або надати мотивовану відмову.

Однак, станом на 04.01.2022 жодного рішення щодо розгляду клопотання довірителя не було надано.

Клопотання було відправлене відповідачу 04.10.2021 та вручене особисто 08.10.2021 о 10:41 год, що підтверджується поштовими документами та тренінгом відправлення за номером накладної № 750.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

IV. Позиція суду

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України від 28.06.1991 №254к/96-ВР визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Указана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень: повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень,не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Статтею 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

У свою чергу, статтею 3 Земельного кодексу України (далі -ЗК України) встановлено, що земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 2 статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

За змістом частин 1-3, 5 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений статтею 118 ЗК України.

Суд зазначає про те, що відповідний порядок передбачає реалізацію таких послідовних етапів:

- звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;

- розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Надання дозволу на розроблення проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законом адміністративна процедура. Видача такого дозволу без необхідних дій суб`єкта владних повноважень в межах адміністративної процедури не гарантує забезпечення прав позивача у передбачений законом спосіб.

Вказана правова позиція узгоджується з практикою Верховного Суду, викладеною у постановах Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №806/2981/17, від 15.08.2019 у справі №806/3097/17.

Згідно з частиною 7 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені згаданою статтею.

Відповідно до частини 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

З іншого боку, подання зацікавленою особою документів, необхідних для розгляду клопотання, не в повному обсязі або виявлення у документах, поданих замовником, недостовірних відомостей об`єктивно перешкоджають розгляду та винесенню законного рішення про надання дозволу/вмотивованої відмови на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У разі надання особою пакету документів, необхідних для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки. Така дія є правомірним способом поведінки органу і має на меті створення громадянам умов для реалізації їх прав на землю. Зазначена пропозиція щодо усунення недоліків не може вважатися "відмовою у наданні дозволу" у розумінні частини сьомої статті 118 ЗК України. Проте звернення з такою пропозицією не звільняє відповідний орган від обов`язку прийняти рішення щодо надання дозволу (або відмову) в межах встановленого законом місячного строку.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекта землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Відсутність рішення про надання дозволу або відмову у наданні дозволу в межах встановленого законом місячного строку свідчить про протиправну бездіяльність відповідного органу.

Вказана правова позиція викладена і постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі №509/4156/15-а.

Стаття 144 Конституції України передбачає, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 25 Закону № 280/97-ВР визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно із пунктом 34 частини першої статті 26 Закону №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

За правилами частин першої, другої статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, відповідний орган місцевого самоврядування на пленарному засіданні вирішує відповідно до закону питання регулювання земельних відносин шляхом прийняття актів у формі рішень, у тому числі приймає рішення про надання дозволу на розробку проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову у наданні відповідного дозволу.

На думку суду, оскільки вказана заява позивача стосувалася вирішення земельного питання, тому така повинна розглядатись саме на сесії Бориславської міської ради Львівської області із прийняттям відповідного рішення.

З обставин справи вбачається, що клопотання позивача б/н від 04.10.2021 про надання дозволу для розробки проекта землеустрою надійшло на адресу Бориславської міської ради Львівської області 08.10.2021, що підтверджується накладною №750.

Вказане клопотання розглянуте на засіданні Бориславської міської ради Львівської області 02.02.2022, що підтверджується рішенням відповідної ради №902, яким у наданні дозволу на розробку проекта землеустрою позивачу відмовлено.

За таких обставин суд висновує про протиправну бездіяльність відповідача, яка полягає у не прийнятті рішення з питання, порушеного позивачем у клопотанні від 04.10.2021 про надання дозволу на розробку проекта землеустрою у встановлений частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України місячний строк.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на розробку документації із землеустрою, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 7 статті 118 ЗК України підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекта землеутсрою може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Цитованою нормою визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З положень статті 79-1 ЗК України випливає, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється:

- у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

- шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок;

- шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

- шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом;

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Частиною 6 статті 79-1 ЗК України встановлено, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню спеціальні норми ЗК України, викладені у частині 6 статті 79-1, якими прямо передбачено необхідність формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, на підставі відповідної технічної документації із землеустрою.

Суд встановив, що позивач звернувся до Бориславської міської ради з клопотанням про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га на території Львівської області, Дрогобицького району, Урізької сільської ради за межами населеного пункту, кадастровий номер земельної ділянки :09:000:0015.

Земельна ділянка щодо якої позивач висловив бажання отримати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо її поділу та об`єднання вже була сформована та перебувала у комунальній власності Бориславської міської ради Львівської області. Загальна площа згаданої земельної ділянки (кадастровий номер :09:000:0015) становить 14,6366 га.

10.11.2021 Управління комунальної власності, земельних ресурсів та архітектури Бориславської міської ради Львівської області міському голові підготовлено доповідну №01-20/440, якою пропонується спірну земельну ділянку включити в перелік для продажу прав оренди у 2022 році.

25.11.2021 Бориславська міська рада Львівської області прийняла рішення №709 відповідно до якого включено до переліку вільних земельних ділянок для підготовки Лоту для продажу права оренди на земельних торгах, у формі аукціону, земельну ділянку площею 14,6366 га. (кадастровий номер :09:000:0015).

26.11.2021 відповідачем на адресу позивача скеровано відповідь на його клопотання, в якій зазначено, що питання щодо виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства, орієнтовним розміром 2,0 га буде предметом розгляду сесії Бориславської міської ради Львівської області.

26.01.2022 постійна комісія з питань регулювання земельних відносин, будівництва та архітектури Бориславської міської ради прийняла рішення №38/17, відповідно до якого комісія рекомендує міській раді прийняти рішення за запропонованим проектом відмовити у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою.

02.02.2022 Бориславська міська рада Львівської області прийняла рішення №902 відповідно до якого, зокрема, ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки площею 14,6366 га. у с.Уріж. Дрогобицького району, Львівської області (кадастровий номер :09:000:0015) на 7 земельних ділянок, орієнтовними площами 2,0 га для ведення особистого селянського господарства.

Згідно з частиною 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто ЗК України передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Відповідно до частини 1 статті 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 вказаної статті передбачено земельні ділянки, які не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах).

Статтею 136 ЗК України визначено порядок добору земельних ділянок державної чи комунальної власності та підготовка лотів для продажу на земельних торгах.

Організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об`єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

Земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Пунктом 4 частини 4 статті 136 ЗК України передбачено, що підготовка лотів до проведення земельних торгів включає державну реєстрацію земельної ділянки.

Перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги, серед іншого, в обов`язковому порядку має містити кадастровий номер відповідної земельної ділянки. При цьому, фактично формуванню переліку земельної ділянки передує процедура підготовки лоту до торгів, в межах якої організатор торгів, зокрема, здійснює відведення такої земельної ділянки та державну реєстрацію останньої із присвоєнням відповідного кадастрового номеру.

Аналіз статті 136 ЗК України свідчить про те, що віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах, є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекта землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

Аналогічні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 806/3708/15, від 17.10.2019 у справі №823/1120/16.

Крім того, необхідно зазначити, що відповідно до частини 1 статті 56 Закону України Про землеустрій технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок розробляється за рішенням власників земельних ділянок за згодою заставодержателів, користувачів земельних ділянок.

Аналізуючи положення зазначеної статті випливає, що поділ та об`єднання земельних ділянок може здійснити лише власник земельної ділянки, поряд з тим, позивач на момент подачі заяви не був власником земельної ділянки.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 23.01.2020 у справі № 620/1058/19, від 29.03.2021 у справі №2040/6485/18.

Оскільки станом на дату розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекта землеустрою спірна земельна ділянка була сформована та включена до переліку земельних ділянок, права оренди на які виставляються на земельні торги у формі аукціону, то у відповідності до приписів частини третьої статті 136 ЗК України така обставина правомірно зазначена відповідачем як підстава для відмови у наданні заявнику дозволу на розроблення проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що підстави для зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекта землеустрою відсутні.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до положень статті 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 496,20грн.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Бориславської міської ради Львівської області щодо не розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, для ведення особистого селянського господарства, орієнтовним розміром 2,0 га, на території - Львівська область, Дрогобицький район, Урізька сільська рада за межами населеного пункту, кадастровий номер земельної ділянки :09:000:0015 у встановлений частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України місячний строк.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Стягнути з Бориславської міської ради Львівської області , місцезнаходження: 82300, м.Борислав, пл.Шевченка, 42 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 судовий збір у сумі 496 (чотириста девяносто шість) грн 20 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя А.Г. Гулик