Справа № 480/1349/22
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2022-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 червня 2022 року Справа № 480/1349/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелети С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Садівської селищної ради Сумського району Сумської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась з позовною заявою до Садівської селищної ради Сумського району Сумської області, і просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Садівської селищної ради Сумського району Сумської області «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва в садівничому товаристві "Роднічок" ОСОБА_1 » від 26.11.2021, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0.10 гектара для ведення індивідуального садівництва в межами населених пунктів на території Садівської селищної ради Сумського району Сумської області;
- зобов`язати Садівську селищну раду Сумського району Сумської області надати дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0.10 гектара для ведення індивідуального садівництва в межами населених пунктів на території Садівської селищної ради Сумського району Сумської області.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,10 га для ведення індивідуального садівництва. Однак, рішенням відповідача позивачу було відмовлено у задоволенні поданої заяви у зв`язку із тим, що бажана до відведення земельна ділянка рішенням виконавчого комітету Садівської сільської ради передана у власність іншій особі. Позивач вважає таке рішення протиправним, у зв`язку із чим звернулась до суду із даним позовом.
Відповідач повідомлявся про розгляд даної справи належним чином, проте заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 КАС України, до суду не надав, на виконання вимог ухвали суду від 19.05.2022 представником відповідача надано лише документи, які були витребувані судом.
Судом було відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, витребовувалися документи у відповідача.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що позивач звернулась до відповідача із клопотанням від 13.10.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для ведення особистого індивідуального садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Садівської селищної ради Сумського району Сумської області (а.с. 13).
Спірним рішенням від 26.11.2021 (а.с. 12) відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. В обґрунтування зазначеної відмови відповідач вказав, що бажана земельна ділянка рішенням виконавчого комітету Садівської сільської ради №38 від 21.12.1993 передана у приватну власність іншій особі, а землі ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку визначеному законом.
Не погоджуючись із спірним рішенням, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статті 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.
Згідно зі ст.25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі Закон України Про місцеве самоврядування в Україні) сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 вказаного закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.
Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ч.1 ст.59 Закон України Про місцеве самоврядування в Україні).
Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (тут і далі - в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Земельний кодекс України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.
Вказані норми кореспондуються із частиною 1 статті 122 Земельного Кодексу України, відповідно до якої сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Як встановлено судом, позивач звернувся до відповідача із клопотанням щодо дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.
Так, згідно із частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Порядок передачі земельних ділянок у власність громадян врегульовано ст.118 Земельного кодексу України відповідно до частин 6-7 якої громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, серед іншого, особистого селянського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявою для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень.
У той же час, згідно з пунктом 11 частини першої, частини другої статті 346, статті 378 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. Право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.
При цьому, як визначено статтями 1216-1218, 1225 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, частиною сьомою статті 118 ЗК України визначено як одну з підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього ж Кодексу.
Як підтверджується матеріалами справи, згідно з оскаржуваним рішенням сільської ради, позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою у зв`язку із тим, що земельна ділянка, на яку просить надати дозвіл передана у приватну власність іншим особам.
Судом витребувані відповідні докази в обґрунтування правомірності підстав прийнятого спірного рішення від 26.11.2021, а саме копію рішення виконавчого комітету Садійвської сільської ради №38 від 21.12.1993, в частині передачі земельної ділянки у власність чи користування іншої особи, докази перебування спірної земельної ділянки у власності чи користуванні будь-якої особи, про що зазначено у спірному рішенні.
Відповідачем, на вимоги суду, в обґрунтування правомірності висновків прийнятого спірного рішення надано копію рішення Виконавчого комітету Садівської сільської ради Сумського району від 21.12.1993 №38, яким земельні ділянки, на яку позивач просить надати дозвіл, передані безоплатно у приватну власність громадянам у садівничому товаристві "Роднічок" (а.с. 31-35).
Під час розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б свідчили про припинення права власності осіб на вказану земельну ділянку станом на час звернення позивача до відповідача з відповідним клопотанням, у зв`язку з чим, в силу положень частини п`ятої статті 116 ЗК України, у відповідача були відсутні засновані на законі правові підстави для реалізації щодо неї повноважень, визначених у частині першій статті 122 цього ж Кодексу.
Саме перебування земельної ділянки у користуванні третіх осіб й було покладено відповідачем в основу підстав для прийняття спірного рішення, що вбачається зі змісту останнього.
Таким чином, з наведеного вбачається, що земельна ділянка, за відведенням якої звернувся позивач, входить до масиву земель, які перебувають у власності, а тому відповідач позбавлений можливості надати дозвіл щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що оскаржуване рішення прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, а відтак, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Садівської селищної ради Сумського району Сумської області про визнання протиправним та скасування рішення Садівської селищної ради Сумського району Сумської області «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва в садівничому товаристві "Роднічок" ОСОБА_1 » від 26.11.2021, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0.10 гектара для ведення індивідуального садівництва в межами населених пунктів на території Садівської селищної ради Сумського району Сумської області та зобов`язання Садівську селищну раду Сумського району Сумської області надати дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0.10 гектара для ведення індивідуального садівництва в межами населених пунктів на території Садівської селищної ради Сумського району Сумської області відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета