Справа № 947/37529/21
Суддя: Калініченко Л. В.
Дата ухвалення: 2022-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2-а/947/31/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

за участю секретаря Матвієвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправною та скасування постанови по справі

про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи,

яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України

серії ВМ № 00001034 від 11.11.2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 26.11.2021 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВН № 00001034 від 11.11.2021 р. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП та стягнення штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп., а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 908,00 грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 17.11.2021 року він - ОСОБА_1 отримав постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування і (місцезнаходження юридичної особи) на території України винесену Державною службою України з безпеки на транспорті серії ВН № 00001034 від 11.11.2021 р. про притягнення його - ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП та стягнення штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Зазначена постанова, як стверджує позивач, винесена провідним фахівцем відділу цифрової трансформації та інформаційно-технічного забезпечення Департаменту аналітики та цифрової трансформації Соколюком Л.О. за наслідком розгляду відомостей з матеріалів інформаційного файлу, що розміщений в Сервісі перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки на транспорті зафіксованих в автоматичному режимі, створеного за допомогою технічних засобів WIM6,6, та виявлено, що 10.11.2021 р. о 17 год. 22 хв. за адресою М-07 Київ-Ковель-Ягодин, км 62+879 транспортним засобом марки «VOLVO FН 12», державний номер НОМЕР_1 , перевищено нормативні параметри загальної маси транспортного засобу.

Зокрема встановлено, що відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України. Відповідно до інформації, що вказана у постанові № 00001034 від 11.11.2021 р. перевищення маси транспортного засобу становило 5,1% (6,742 тон).

Однак, позивач вважає, що вказана постанова є протиправною, такою, що не відповідає чинному законодавству та підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Так, позивач зазначає, що 08.08.2019 року він був зареєстрований як фізична особа-підприємець, основними видами діяльності якого є, зокрема, 77.12 Надання в

оренду вантажних автомобілів; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів.

Позивач вказує, що 18.05.2020 року між ним як ФОП ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЕРМЕС Т» було укладено договір оренди транспортного засобу №18/05-20, відповідно до умов якого він - орендодавець передав, а ТОВ

«ГЕРМЕС Т» як орендар прийняв у строкове платне користування транспортний засіб VOLVO FН 12, державний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску з напівпричепом-спеціалізованим н/пр контейнеровоз - Е марки KRONE SDC 27.

Позивач зазначає, що для можливості належного використання транспортного засобу у діяльності ТОВ «ГЕРМЕС Т» товариством було оформлено свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , при цьому, при укладенні договору оренди транспортного засобу відповідно до п.16 постанови КМУ № 1388 від 07.09.1998 та п.6.3 Інструкції № 379 від 01.08.2010 р. ТОВ «ГЕРМЕС Т» звернулось до сервісного центру МВС за видачею тимчасового реєстраційного талону, що підтверджує; право користування і (або) розпорядження транспортним засобом, і вказане свідоцтво містить інформацію щодо користувача транспортного засобу, зазначено саме ТОВ «ГЕРМЕС Т».

Позивач вказує, що в момент здійснення автоматичного зважування у русі транспортний засіб використовувався орендарем ТОВ «ГЕРМЕС Т», який надавав послуги вантажоперевезень та виступав у якості перевізника, що окрім іншого також підтверджується транспортною накладною СМR.

Таким чином, позивач вважає, що він не бере участі у правовідносинах з перевезення вантажів транспортним засобом, який було передано в оренду, і не є перевізником у розумінні ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», тому не може нести відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, суб`єктом яких є саме перевізник та не може нести адміністративну відповідальність за оскаржуваною постановою.

Також позивач зазначає, що відповідно до фотознімків, що містяться в інформаційному файлі в Сервісі перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки на транспорті зафіксованих в автоматичному, режимі чітко видно, що перевезення здійснювалось саме контейнеровозом, а не будь-яким іншим транспортним засобом, тобто, враховуючи норми законодавства дозволена фактична маса під час перевезення, що здійснювалось ТОВ «ГЕРМЕС Т» становить 44 тони.

Тобто, оскільки гранично допустима маса транспортного засобу для контейнеровоза встановлена 44 тони, а транспортний засіб з вантажем відповідно до документів становить 42 400 кг, вага контейнеровозу з вантажем була нижчою, щонайменше на 1 500 кг/1,5 тони за максимально допустиму.

При цьому, позивач вказує, що постанова серії ВМ №00001034 від 11.11.2021 р. не містить інформації щодо загальної маси транспортного засобу з вантажем з якої було встановлене перевищення на 5.1% (6.742тон), а під час проведення вирахування загальної фактичної маси транспортного засобу з вантажем на підставі даних з оскаржуваної постанови позивачем встановлено: 44 000 кг. / 44 тони + 5,1% = 2244 кг; 44 000 кг. / 44 тони + 2 2244 = 46 244 кг; 40 000 кг. / 40 тони + 5,1% = 2 040 кг; 40 000 кг. / 40 тони + 2 040 = 42 040 кг.

На думку позивача, під час винесення оскаржуваної постанови уповноваженою особою Укртрансбезпеки під час вирахування вагового перевищення бралася до уваги допустима норма у 40 тон, що встановлена для транспортних засобів, окрім контейнеровозів, оскільки лише так можна пояснити перевищення саме на 5,1 %.

Позивач вважає, що існує обґрунтована підстава для сумнівів у коректності проведеного зважування, оскільки вимірювальний прилад міг здійснити розрахунок маси як для звичайних транспортних засіб допустимий ліміт для яких встановлено у 40 тон, тобто не для контейнеровоза 44 т.

Таким чином, позивач вказує, що оскільки фактична маса транспортного засобу-контейнеровозу не перевищує нормативно встановлену масу відповідно до п. 22.5. ПДР України, перевізником були дотримані норми діючого законодавства, оскільки транспортний засіб позивача є контейнеровозом.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу адміністративну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2021 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання з повідомленням сторін по справі.

Крім того, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2021 року було задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів. Витребувано з Державної служби України з безпеки на транспорті належним чином завірені копії: постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ№00001034 від 11.11.2021 року, та усіх документів, які стали підставою для її винесення; документів, які підтверджують технічну справність автоматичного приладу для зважування у русі транспортних засобів та проходження метрологічної атестації технічних засобів WIM6.6 за адресою: М-09 Київ-Ковель-Ягодин, км.62+879; документів, в яких містяться роз`яснення з питання яким чином система здійснює аналіз транспортного засобу та відносить його до певної категорії, у тому числі контейнеровоз.

Тієї ж дати, Київським районним судом м. Одеси від 30.11.2021 року було постановлено ухвалу суду, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

26.01.2022 року від представника відповідача - Державної служби України з безпеки на транспорті до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування наданого відзиву представник відповідача посилається на те, що позивачем невірно визначено ймовірного належного користувача, оскільки належним користувачем транспортного засобу може бути лише фізична особа, при цьому, належний користувач вважається таким лише за умов внесення відомостей про нього до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, які не було отримано уповноваженою посадовою особою Укртрансбезпеки при розгляді справи про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті на підставі їх відсутності у Реєстрі.

При цьому, представник відповідача вказує, що позивач сам визнає, що згідно ч. 1 ст. 14-3 КУпАП слідує, що адміністративну відповідальність за правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП несе відповідальна особа (особа, за якою зареєстровано транспортний засіб) або належний користувач транспортного засобу, відомості про якого внесено до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Представник відповідача вважає, що надані позивачем докази, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, товарно-транспортна накладна не є належними та допустимими, достатніми доказами у розумінні ст. ст. 73, 74, 76 КАС України, оскільки не стосуються предмету позову, не містять жодної інформації щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру транспортних засобів про належного користувача, а отже, й не дозволяють встановити або спростувати факт наявності або відсутності належного користувача транспортного засобу.

Жодних належних та допустимих доказів щодо факту наявності та особи належного користувача транспортного засобу, про внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача, на думку представника відповідача, позивачем надано не було, натомість, доказами на встановлення відповідальної особи за правилами ст. 14-3 КУпАП, наданим позивачем, є договір оренди транспортного засобу, акти приймання-передачі до договору оренди, відповідно до змісту якого власником транспортного засобу, а отже, відповідальною особою, є саме позивач.

Крім того, представник відповідача вказує на те, що позивач у позові сам визнає, що він лише припускає, якою могла бути загальна маса транспортного засобу на час вчинення адміністративного правопорушення, що водночас свідчить, що Позивачу невідомі такі відомості достовірно, а викладені ним розрахунки є його суб`єктивним баченням ситуації.

При цьому, відомості про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, зокрема, про габаритно-вагові параметри транспортного засобу, належним чином отримані та встановлені суб`єктом владних повноважень, підтверджуються документально, а отже, є об`єктивною та достовірною інформацією.

Представник відповідача вказує, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП підтверджується належними та допустимими доказами, які надаються разом з цим відзивом на позовну заяву, а саме: 1) фотографіями транспортного засобу, здійсненими у момент фіксації транспортного засобу в момент проїзду через автоматичний пункт; 2) інформаційною карткою автоматичного пункту габаритно-вагового контролю, сформованою автоматичним пунктом при фіксації адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем; 3) витягом з програми АРМ-аудит щодо постанови ВМ № 00001034. Фотографії транспортного засобу також містяться на офіційному веб-сайті Укртрансбезпеки у мережі Інтернет та можуть бути перевірені на предмет їх належності, об`єктивності та достовірності, в той час як зазначені інформаційна картка та витяг з програми АРМ-аудит безпосередньо формуються автоматичним пунктом та надсилаються уповноваженій посадовій особі, яка здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення, у вигляді метаданих та використовуються нею при встановленні події та складу адміністративного правопорушення, відображають, як саме відбувається розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Представник відповідача також зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, встановлений постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України ВМ №00001034 від 11.11.2021 року.

Зокрема, постанова містить інформацію про перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами у вигляді зазначення конкретних вагових параметрів транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги.

Представник відповідача також вважає, що позивач необґрунтовано стверджує про відсутність будь-яких належних та допустимих доказів обставин вчинення ним адміністративного правопорушення, адже ці відомості підтверджуються не лише фотографіями, а й інформаційною карткою автоматичного пункту габаритно-вагового контролю, сформованою автоматичним пунктом при фіксації адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем, а також витягом з програми АРМ щодо постанови ВМ № 00001034, які використовувались відповідачем при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та містять об`єктивні та достовірні відомості, встановлені автоматичним пунктом фіксації щодо транспортного засобу позивача.

На думку представника відповідача, доводи позовної заяви щодо наявності у транспортного засобу позивача під час вчинення ним адміністративного правопорушення статусу контейнеровоза, неврахування такого статусу уповноваженою посадовою особою суб`єкта владних повноважень при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови, а також щодо начебто відсутності факту перевищення вагових параметрів автомобілем при перевезеннях вантажу необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності, а отже, постанова серії ВМ № 00001034, винесена за наслідком вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, є законною та обґрунтованою.

З урахуванням викладеного, представник відповідача вважає, що доводи позивача є необґрунтованими, відомості, які надані ним, є неправдивими, а оцінка обставин справи, викладена ним у позовній заяві, не впливає на законність та обґрунтованість винесених щодо нього постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

31.01.2022 року та 03.02.2022 року від позивача до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить суд позов задовольнити у повному обсязі.

22.03.2022 року на електронну адресу суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких представник відповідача просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У судове засідання 08.06.2022 року ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про поважність причин відсутності не повідомив.

Представник відповідача - Державної служби України з безпеки на транспорті про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання призначене на 08.06..2022 року не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив.

Відповідно до ч.1, 3, 9 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні 08.06.2022 року за відсутності сторін по справі в письмовому провадженні.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 11 листопада 2021 року провідним фахівцем відділу цифрової трансформації та інформаційно-технічного забезпечення Департаменту аналітики та цифрової трансформації Соколюком Л.О. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ №00001034, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 1321 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн.

Згідно постанови 10 листопада 2021 року о 17 год. 22 хв. за адресою М-07, Київ-Ягодин, км 62+879, зафіксовано транспортний засіб Volvo FH 12, днз НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: загальної маси транспортного засобу на 5,1% (6,742 тон), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 1321 КУпАП .

Постанова містить назву технічного засобу, яким в автоматичному режимі зафіксоване правопорушення WIM6,6, та номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії - №35-02/5875 до 12.10.2022 року.

Позивач будучи незгодним з вказаною постановою звернувся до суду з цим позовом.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Статтею 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом зокрема визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст.2 КАС України).

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням роз`яснення п.п. 4,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачено адміністративну відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку та обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, строк оскарження постанови якщо оскаржувалася до вищестоящого органу обчисляється з наступного дня після прийняття цим органом рішення за скаргою.

Статтею 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним оскаржуваних постанов, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п.22.5 ПДР України, за що останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, суд зазначає, що зідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Склад правопорушення повинен в собі містити: суб`єкт правопорушення, суб`єктивну сторону, об`єкт правопорушення та об`єктивну сторону. Відсутність одного із вищезазначених елементів в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не містить складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах, зокрема, забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Приймаючи викладене та досліджуючи усі наявні в матеріалах справи докази, суд зазначає, що у відповідності до постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України серії ВМ №00001034 від 11.11.2021 року, складеної провідним фахівцем відділу цифрової трансформації та інформаційно-технічного забезпечення Департаменту аналітики та цифрової трансформації Соколюком Л.О., 10 листопада 2021 року о 17 год. 22 хв. за адресою М-07, Київ-Ягодин, км 62+879, зафіксовано транспортний засіб Volvo FH 12, днз НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: загальної маси транспортного засобу на 5,1% (6,742 тон), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 1321 КУпАП .

Вказаною постановою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 8500 грн.

Зазначену постанову надіслано відповідачем позивачеві засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошта" і отримано позивачем особисто 17.11.2021, що підтверджується сервісом "Трекінг відправлень" АТ "Укрпошта".

Порядок дорожнього руху на території України встановлений Правилами Дорожнього Руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за №1306.

Згідно п. 1.1. ПДР , ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з пунктом 1.9. ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Визначення поняття великовагових та великогабаритних транспортних засобів міститься у постанові Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування», зокрема це транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 ПДР.

Згідно з частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила №30), рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Пунктом 3 Правил №30 передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 ПДР України.

Пунктом 22.1 розділу 22 «Перевезення вантажу» ПДР встановлюється, що маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Пунктом 22.5 ПДР встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Отже пунктом 22.5 ПДР передбачені обмеження як вагових так і габаритних параметрів транспортних засобів та їх составів.

Стаття 132-1 КУпАП визначає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Частиною другою статті 132-1 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами у виді штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %.

Щодо доводів позивача про те, що він не повинен нести адміністративну відповідальність за ч.2 ст.132-1 КУпАП у зв`язку з тим, що транспортний засіб перебував у користуванні ТОВ «Гермес Т», слід зазначити наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу вантажний спеціалізований сідловий тягач марки Volvo, модель FH 12, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та власником спеціалізованого напівпричіпу спеціалізований Н/ПР-контейнеровоз-Е, марка та модель: KRONE SDC 27, реєстраційний номер НОМЕР_4 .

18 травня 2020 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гермес Т» було укладено договір оренди транспортного засобу №18/05-20, за яким передано в оренду спеціалізований вантажний спеціалізований сідловий тягач, марка та модель: Volvo FH 12, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та передано в оренду спеціалізований напівпричіп спеціалізований Н/ПР-контейнеровоз-Е, марка та модель: KRONE SDC 27, реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Пунктом 16 Постанови КМУ №1388 від 07.09.1998 року «Про затвердження Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок» передбачено, що за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

У разі коли реєстрація (перереєстрація) транспортного засобу здійснена після 1 січня 2013 р., звернення власника транспортного засобу - фізичної особи про видачу тимчасового реєстраційного талона у зв`язку з наданням права керування таким засобом іншій фізичній особі може здійснюватися в електронній формі через офіційний веб-сайт Головного сервісного центру МВС.

У графі талона "Особливі відмітки" робиться запис "Дійсний до ____________ 20__ р. за наявності свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) серії ___ № ________".

Копія документа, що підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, додається до матеріалів, що необхідні для оформлення тимчасового реєстраційного талона.

Зазначене також кореспондується в пункті 6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них за № 379 від 01.08.2010 року, яким передбачено, що якщо власник ТЗ передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження ТЗ іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження ТЗ. При цьому в графі "Особливі відмітки" тимчасового реєстраційного талона робиться запис "Дійсний до _____ 20__ року за наявності свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічного паспорта) серії ___ N ___________". Копія документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження ТЗ, долучається працівниками Центру до матеріалів видачі тимчасового реєстраційного талона.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2018 року №1197 затверджено Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, відповідно до пунктів 3, 21 яких підставами для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є: визначення належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній особі транспортного засобу в користування; визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, свого працівника належним користувачем; оформлення на фізичну особу нотаріально посвідченої довіреності на право користування транспортним засобом; користування фізичною особою транспортним засобом на підставі договору оренди (найму, позички); користування фізичною або юридичною особою транспортним засобом на підставі договору фінансового або оперативного лізингу; оформлення на фізичну особу, щодо якої вносяться відомості як про належного користувача, тимчасового реєстраційного талона. Внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, якого визначив безпосередньо власник транспортного засобу, здійснюється у сервісному центрі МВС у присутності власника транспортного засобу (його представника за довіреністю) та належного користувача.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.06.2021 року було проведено державну реєстрацію тимчасового користування вищевказаними транспортними засобами, що підтверджуєтсья свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , відповідно до яких ТОВ «ГЕРМЕС Т» має право користування транспортними засобами: спеціалізованим вантажним спеціалізованим сідловим тягачем, марка та модель: Volvo FH 12, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та спеціалізованим напівпричепом спеціалізований Н/ПР-контейнеровоз-Е, марка та модель: KRONE SDC 27, реєстраційний номер НОМЕР_4 . Зазначені свідоцтва містять інформацію, що ТОВ «ГЕРМЕС Т» - не є власником зазначених засобів, а свідоцтва дійсні до 02.06.2024 року.

Тобто, судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 вищевказані належні йому на праві власності транспортні засоби передав в тимчасове користування ТОВ «ГЕРМЕС Т», яке у відповідності до п. 16 Постанови КМУ №1388 від 07.09.1998 року «Про затвердження Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок» та п. 6.3. Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них за № 379 від 01.08.2010 року, отримало в сервісному центрі МВС тимчасові реєстраційні талони на отримані в оренду транспортні засоби за договором оренди №18/05-2020 від 18 травня 2020 року.

Відповідно до ст.14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до п.п. 2, 16 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 №1174, посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Таким чином, під час розгляду справи посадова особа Укртрансбезпеки використовує, зокрема, відомості з Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Відповідачем, в порушення вимог статті 77 КАС України, не надано на підтвердження викладених у відзиві на позовну заяву заперечень проти позову, належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності відомостей про належного користувача транспортного засобу Volvo FH 12, днз НОМЕР_1 , та спеціалізованого напівпричепу контейнеровозу, в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів на момент винесення оскаржуваної постанови.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Гермес Т» починаючи з 04.06.2021 року є належним користувачем транспортного засобу Volvo FH 12, днз НОМЕР_1 , та напівпричіпу спеціалізований Н/ПР-контейнеровоз-Е, марка та модель: KRONE SDC 27, реєстраційний номер НОМЕР_4 , у зв`язку з чим позивач ОСОБА_1 не є відповідальною особою за спірне вчинене адміністративне правопорушення, яке мало місце 10.11.2021 року.

Отже, адміністративну відповідальність за ч.2 ст.132-1 КУпАП, за наслідком вчиненого спірного адміністративного правопорушення, яке мало місце 10.11.2021 року, повинно нести Товариство з обмеженою відповідальністю «Гермес Т», як належний користувач транспортного засобу.

Щодо інших доводів позивача, суд зазначає наступне.

Згідно п. 7 Положення Укртрансбезпека для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема:

- використовувати у своїй діяльності транспортні засоби, зокрема спеціалізовані, та засоби вимірювальної техніки;

- у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства;

- використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі.

Таким чином, Укртрансбезпека з метою забезпечення виконання покладених на неї законодавством завдань, зокрема в частині здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, має право:

- проводити рейдові перевірки (перевірки на дорозі);

- використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі.

Тобто, законодавством чітко передбачено можливість Укртрансбезпеки здійснювати державний нагляд (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті, зокрема в частині здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, що включає:

- здійснення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2 006 № 1567);

- фіксацію адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.06.2021 № 623).

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 №1174 (надалі - Порядок №1174).

Відповідно до п. 13 Порядку № 1174 під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

Відповідно до п. 3 Вимог до облаштування автоматичних пунктів фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті, які є Додатком до Порядку №1174 у місці установки вимірювального обладнання автоматичного пункту повинні бути здійснені заходи, які відповідають вимогам, наведеним в описі типу засобу вимірювання.

Відповідно до п. 8 Порядку № 1174 вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 № 163.

Відповідно до п. 9 Постанови КМУ від 24.02.2016 № 163 «Про затвердження Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки» (надалі також - Постанови № 163) засоби вимірювальної техніки можуть бути надані на ринку та/або введені в експлуатацію в разі, коли вони відповідають вимогам цього Технічного регламенту.

Судом на підставі належних та допустимих доказів, наданих відповідачем, а саме: копій свідоцтв про повірку, копій сертифікатів перевірки типу, копії сертифікатів відповідності та копії експертного висновку щодо комплексу «Інформаційно-телекомунікаційна система (ІТС) Автоматизована система зважування ТЗ у русі (WІМ)» встановлено, що факт перевищення нормативних параметрів транспортного засобу, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, став підставою для винесення постанови серія ВМ №00001034 від 11.11.2021, що підтверджується результатами вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортного засобу, здійсненого технічним засобом WIM6,6, який, як встановлено судом, є засобом вимірювальної техніки, який відповідає вимогам Технічного регламенту.

У відповідності до вищевказаних свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів: спеціалізований вантажний спеціалізований сідловий тягач, марка та модель: Volvo FH 12, реєстраційний номер НОМЕР_1 , має вагу без навантаження 7200 кг., повну вагу 19000 кг.; спеціалізований напівпричіп спеціалізований Н/ПР-контейнеровоз-Е, марка та модель: KRONE SDC 27, реєстраційний номер НОМЕР_4 , має вагу без навантаження 5700 кг.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність застосування відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, розміру граничної фактичної маси транспортних засобів та їх составів для контейнеровозів у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами яка складає 44 т.

Разом з тим, як вбачається з відзиву відповідача, під час винесення оскаржуваної постанови приймався розмір граничної фактичної маси транспортних засобів в 40 тон., що свідчить про наявність недоліків під час визначення наявності складу адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України 27.09.2021 року за №512.

Так, відповідно до Додатка 1 вказаної Інструкції, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, в частині «Установив(ла)» має містити наступну інформацію щодо зафіксованого транспортного засобу: марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги), а також: (суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених під час розгляду справи, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги).

Судом встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження) на території України серії ВМ №00001034 від 11.11.2021 року не в повній мірі відповідає вимогам Інструкції, оскільки не містить повної інформації щодо категорії транспортного засобу, типу транспортного засобу, повної маси транспортного засобу, ширини, висоти, довжини, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактичну міжосьову відстань, фактичної шинності (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги), а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги.

Вказані недоліки ставлять під сумнів твердження відповідача про врахування всіх необхідних критеріїв при встановленні факту перевищення встановлених законодавством вагових норм.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Зазначене гарантується статтею 62 Конституції України.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 132-1 КпАП України, є не доведеним.

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція), була ратифікована Законом України №475/97-ВР від17.07.97 року, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Згідно з ч. 1ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 8 Конституції України,ст. 6 КАС України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року).

Однак, статтю 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року).

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Проаналізувавши подані сторонами матеріали, які містяться у справі, вбачається відсутність належних і допустимих доказів, постанова була складена відносно власника транспортного засобу, а не відносно належного користувача транспортного засобу, яким є Товариство з обмеженою відповідальністю «Гермес Т», що є порушенням ст.14-3 КУпАП, наведені відповідачем аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими, оскаржувана постанова не містить повного розкриття об`єктивної сторони правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 1321 КУпАП, що унеможливлює її віднесення до порушень з перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами, а тому відповідачем не доведено наявність в діях позивача складу вказаного адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України серії ВМ № 00001034 від 11.11.2021 року, а справа про адміністративне правопорушення відносно позивача закриттю, за відсутністю події і складу правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що за результатом судового розгляду, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті судові витрати понесені позивачем на сплату судового збору в розмірі 454,00 грн. за подання позовної заяви. Витрати понесені позивачем в сумі 454,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову відшкодування не підлягають, оскільки судом було відмовлено у задоволенні вказаної заяви.

Керуючись ст.ст.9,77,121,241-246,286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Державної Служби України з безпеки на транспорті (місцезнаходження: 01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серія ВМ № 00001034 від 11 листопада 2021 року, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 1321 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 8500 гривень 00 копійок.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.132-1 КпАП України відносно ОСОБА_1 закрити, за відсутністю події і складу правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14, код ЄДРПОУ 29816845) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) сплачений судовий збір у розмірі 454(чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 08.06.2022 року.

Головуючий Калініченко Л. В.