Справа № 537/1154/22
Суддя: ДЯДЕЧКО І. І.
Дата ухвалення: 2022-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-аз/537/2/2022
Справа № 537/1154/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2022 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської в складі головуючого судді Дядечка Івана Івановича, за участю секретаря Скічко Н.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову,

установив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, відповідно до якої просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу постанови Державної служби України з безпеки на транспорті серії ВМ №00005005 від 29.12.2021, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 1321 КУпАП та зняти арешт з належних йому коштів за виконавчим провадженням №69089923 відкритого державним виконавцем Автозаводського ВДВС у м. Кременчуці Кременчуцького райну Полтавської області Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Шишко Л.І., до вирішення справи по суті.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову зазначив, що ним подано до суду позовну заяву про скасування постанови Державної служби України з питань безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення серії ВМ № 00005005 від 29.12.2021. Постановою державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Шишко Л.І. 25 травня 2022 відкрито виконавче провадження ВП № 69089923 на підставі постанови серії ВМ №00005005 від 29.12.2021 про примусове стягнення з нього, ОСОБА_1 , на користь Державної служби України з безпеки на транспорті штрафу в сумі 102 000 грн (подвійний розмір штрафу). Постановою державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Шишко Л.І. 25 травня 2022 року накладено арешт на його кошти. Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову

Частиною 4 ст. 150 КАС України встановлено, що подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову. Відповідно до п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта та зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа. Враховуючи вищевикладене, вважає, що є підстави для винесення судом ухвали про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу постанови Державної служби України з безпеки на транспорті серії ВМ № 00005005 від 29.12.2021, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 1321 КУпАП та зняти арешт з належних йому, ОСОБА_1 , коштів за виконавчим провадженням ВП №69089923 відкритого державним виконавцем Автозаводського ВДВС у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Шишко Л.І., до вирішення справи по суті.

Суд розглянувши заяву, встановив таке.

03 червня 2022 року до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , відповідно до якої останній просить суд ухвалити рішення, яким скасувати постанову старшого державного інспектора відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Савченком В.О., серії ВМ №00005005 від 29 грудня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 51 000 грн (подвійний розмір штрафу 102 000 грн) за ч. 2 ст. 1321 КУпАП, стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з позовною заявою позивачем ОСОБА_1 подано заяву, відповідно до якої останній просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу постанови Державної служби України з безпеки на транспорті серії ВМ №00005005 від 29.12.2021, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 1321 КУпАП та зняти арешт з належних йому коштів за виконавчим провадженням №69089923 відкритого державним виконавцем Автозаводського ВДВС у м. Кременчуці Кременчуцького райну Полтавської області Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Шишко Л.І., до вирішення справи по суті.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч. 4,5,6 ст. 154 КАС України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч. 2 ст. 151 КАС України).

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.

Із наведеного вбачається, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18, від 11.01.2022 у справі №640/18852/21.

Як встановлено судом 29 грудня 2021 року старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Савченком В.О. винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ВМ №00005005, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 1321 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 51 000 грн.

Постановою старшого державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Шишко Л.І. відкрито виконавче провадження №69089923 з примусового виконання постанови №ВМ 00005005, виданої 29.12.2021 Департаментом реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 102 000 грн.

Постановою старшого державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Шишко Л.І., винесеною при виконанні постанови №ВМ 00005005, виданої 29.12.2021 Департаментом реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 102 000 грн, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що в заяві про забезпечення адміністративного позову не наведено конкретних обґрунтувань порушення прав позивача із обов`язковим підтвердженням цього відповідними доказами, а також, посилання на явну протиправність дій відповідача, яка може бути встановлена лише під час розгляду справи по суті, що є безумовною підставою для відмови у застосуванні попереднього судового захисту у вигляді забезпечення позову.

Тобто позивач у заяві про забезпечення позову не вказує обґрунтування необхідності забезпечення позову, не наводить аргументи з посиланням на відповідні докази.

Суд звертає увагу на те, що наявність відкритого виконавчого провадження саме по собі не свідчить про обставини, що унеможливлять або істотно ускладнять виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, та/або очевидної протиправності дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Крім того, судом враховується, що наслідки від незабезпечення даного позову, жодним чином не вплинуть на можливість ефективного захисту або поновлення позивачем порушених чи оспорюваних прав або інтересів, оскільки, навіть після звернення оскаржуваної постанови до примусового виконання і відкриття виконавчого провадження, заявник не позбавлений можливості порушувати питання про відстрочення або розстрочення її виконання в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а в разі задоволення позову звертатись за поверненням сплачених ним (стягнутих) коштів з Державного бюджету України згідно законодавства.

В заяві про забезпечення позову, окрім забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, яке передбачене нормами ст. 151 КАС України, позивач просить також вжити заходів забезпечення позову шляхом зняття арешту з належних йому коштів у виконавчому провадженню .

Проте, норми ст. 151 КАС України не містять такого виду забезпечення, як зняття арешту з коштів боржника у виконавчому провадженню.

Суд звертає увагу на те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Заходи забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань адміністративного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень та не повинні призводити до фактичного вирішення справи по суті.

Арешт грошових коштів, що містяться на відкритих рахунках боржника є заходом забезпечення державного виконавця здійснений ним під час виконавчого провадження, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, та про зняття такого арешту розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа.

Тобто таке зобов`язання, як зняття арешту з коштів боржника у виконавчому провадженню не можна вважати способом забезпечення позову, яке передбачено нормами КАС України.

Таким чином, суд вважає за неможливе забезпечення позову у визначений позивачем спосіб, а саме шляхом зняття арешту з належних йому коштів у виконавчому провадженню, оскільки це не передбачено чинним законодавством.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем жодними належними та допустимими доказами не доведено необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням положень ч. 2 ст. 150 КАС України, заявлені вимоги про забезпечення позову не передбачені ч. 1 ст. 151 КАС України, а тому суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.150 154 КАС України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.І.Дядечко