Справа № 360/8453/21
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2022-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

08 червня 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/8453/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до 1 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

21.12.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до 1 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (далі відповідач, 1 ДПРЗ), в якому позивач просить:

- визнати дії 1 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Луганській області щодо нарахування та виплати не в повному обсязі ОСОБА_1 надбавки за вислугу років у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням за 2 роки 04 місяці протиправними;

- визнати дії 1 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Луганській області щодо нарахування та виплати не в повному обсязі ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 30 днів щорічної основної відпустки протиправними;

- визнати дії 1 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби 3 надзвичайних ситуацій у Луганській області щодо нарахування та виплати не в повному обсязі ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік протиправними;

- визнати дії 1 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Луганській області щодо нарахування та виплати не в повному обсязі ОСОБА_1 винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з липня 2015 року по квітень 2018 року включно протиправними;

- зобов`язати 1 державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби надзвичайних ситуацій у Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за вислугу років у розмірі 50 % посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням за 2 роки 04 місяці;

- зобов`язати 1 державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби надзвичайних ситуацій у Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 30 днів щорічної основної відпустки;

- зобов`язати 1 державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби надзвичайних ситуацій у Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік»

- зобов`язати 1 державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби надзвичайних ситуацій у Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з липня 2015 року по квітень 2018 року включно у розмірі 31340,63 грн.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач з 30 січня 2002 року по 05 жовтня 2021 року проходив службу цивільного захисту у 1 державному пожежно-рятувальному загоні Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Луганській області на посаді водія 121 державної по пожежно-рятувальної частини Головного управління ДСНС України у Луганській області.

05.10.2021 позивача звільнено наказом ГУ ДСНС України у Луганській області від 05.10.2021 № 330 та виключено з кадрів ДСНС, зі списків особового складу Головного управління та знято з усіх видів забезпечення з 05.10.2021.

При звільненні позивачем були отримані грошовий атестат № 16 (далі - атестат) та розрахунок грошової допомоги при звільненні від 06.10.2021 № 13/363/1253 (далі - розрахунок).

В розрахунку вказано, що вислуга років для виплати грошової допомоги складає 21 рік 08 місяців 24 дні та у відсотковому значенні 45% у розмірі 1705,00 грн.

Згідно із атестатом вислуга позивача складає 27 років 04 місяці 13 днів та враховуючи положення Інструкції надбавка за вислугу років мені повинна була нараховуватися у розмірі 50 %.

Крім того, під час розрахунку позивачу не була виплачена грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки.

В супереч вимогам Інструкції матеріальна допомога для вирішення соціально- побутових питань позивачу також не була виплачена.

Також під час проходження служби позивачу не в повному обсязі нараховувалась та виплачувалась винагорода за участь в АТО.

З метою вирішення питання у досудовому порядку позивач звернувся до відповідача з питанням проведення перерахунку, нарахування та виплати надбавки за вислугу років у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням за 2 роки 04 місяці, грошової компенсації за невикористані 30 днів щорічної основної відпустки, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, винагороди за участь в антитерористичній операції в повному обсязі у відповідності до законодавства України.

На вказане звернення відповідач відмовив у проведенні перерахунку, нарахування та виплати вищевказаних виплат у зв`язку з тим, що позивача вже звільнено.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 28.12.2021 позов було залишено без руху для усунення недоліків. У встановлений судом строк позивачем недоліки було усунуто.

Ухвалою суду від 10.01.2022 відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позовних вимог не визнав, про що надав відзив на позовну заяву від 02.02.2022.

Обґрунтовуючи заперечення проти позову, відповідач зазначає, що вимоги позивача щодо нарахування та виплати надбавки за вислугу років є необґрунтованими через неправильне тлумачення норм Інструкції про порядок, виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 20 липня 2018 року № 623 (далі - Інструкція).

Так, п. 1 розділу IV Інструкції встановлює, що особам рядового і начальницького складу виплачується надбавка за вислугу років у таких розмірах посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням: від 1 до 5 років - 25 відсотків; від 5 до 10 років - 30 відсотків; від 10 до 15 років - 35 відсотків; від 15 до 20 років - 40 відсотків; від 20 до 25 років - 45 відсотків; 25 років і більше - 50 відсотків.

Відповідно до п. 2. Інструкції до вислуги років особам рядового і начальницького складу для виплати їм надбавки за вислугу років зараховуються в календарному обчисленні періоди служби, визначені відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі - Постанова № 393).

Згідно з п. 3 Інструкції вислуга років особам рядового і начальницького складу для виплати надбавки за вислугу років визначається на підставі їх особових справ та інших документів, що підтверджують проходження служби.

Відповідно до п. 6 Інструкції виплата надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу здійснюється на підставі висновку про обчислення стажу служби для виплати надбавки за вислугу років, що складає відповідна комісія органу управління (підрозділу), в якому особа рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту проходить службу, затвердженого наказом керівника органу управління (підрозділу).

Позивач при обчисленні стажу для виплати надбавки за вислугу років посилається лише на дані грошового атестату, крім того в грошовому атестаті визначені календарна вислуга років - 21 рік 08 місяців 24 дні, пільгова - 04 роки 07 місяців 22 дні, загальна - 27 років 04 місяці 13 днів.

Для отримання права на нарахування та виплату надбавки у 50% посадового окладу необхідно мати 25 і більше років саме в календарному обчисленні періоди служби в системі служби цивільного захисту (п. І розділу IV Інструкції, п. 1 Постанови № 393).

Крім того, п. 1 Постанови № 393, яким визначається саме обчислення періоду служби для визначення надбавки за вислугу років, не зараховує пільгову вислугу років до календарної, а дає перелік видів діяльності (час служби в органах внутрішніх справ України, час перебування на практичній льотній підготовці, час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі або службі в органах внутрішніх справ, Службі безпеки, Національній поліції, податковій міліції тощо), які зараховуються до календарної вислуги років.

Що стосується вимог позивача стосовно компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки у 2021 році у кількості 30 днів, відповідач зазначив, що відповідно до даних довідки з особової справи позивача дійсно ним було використано лише 15 днів, щорічної основної відпустки з належних 45 днів.

Вимоги позивача щодо ненарахування та невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань відповідач вважає необґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 Розділу XXIX особам рядового і начальницького складу за рішенням керівника (начальника) органу управління (підрозділу) в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі органу управління (підрозділу), один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення.

Згідно з п. 2 Інструкції підставами для виплати особам рядового і начальницького складу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є їх рапорт про надання зазначеної матеріальної допомоги та відповідний наказ керівника органу управління (підрозділу) на здійснення виплати зазначеної матеріальної допомоги. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань особам рядового і начальницького складу надається за місцем проходження служби.

За відсутності рапорту немає підстав для видання наказу та виплати допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Правовою базою для розрахунку та виплати винагороди особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду є Постанова Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року №24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» (далі - Постанова КМУ № 24), Постанова Кабінету Міністрів України від 30 січня 2016 року № 18 «Про деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських» (далі - Постанова КМУ № 18) та Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 17 травня 2016 року № 385 «Про затвердження Інструкції про порядок та умови виплати винагороди особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду» (далі - Наказ МВС України № 385).

Наказом МВС України № 385 затверджено Інструкцію про порядок та умови виплати винагороди особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту за безпосередню участь в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду (далі - Інструкція).

Наказ МВС України № 385 набрав чинності з дня опублікування та почав застосовуватися з дня набрання чинності Постанови КМУ № 18, тобто з 21.01.2016 внаслідок чого Інструкція застосовується до спірних правовідносин з 21.01.2016.

Тобто, в спірному 2015 році у Головного управління були відсутні законодавчі документи (Державна служба України з надзвичайних ситуацій підпорядковується Міністерству внутрішніх справ України), які б надавали 1 ДПРЗ Головного управління правові підстави для нарахування грошової винагороди за безпосередню участь в АТО.

Відповідно до пункту 1 розділу II Інструкції (перша редакція документа до внесення змін від 03.05.2018, 12.12.2018, 14.05.2020) особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту за безпосередню участь в АТО, інших заходах в умовах особливого періоду у таких розмірах із розрахунку на місяць:

1) за час перебування в межах визначеної зони (району) проведення, воєнного конфлікту чи АТО, інших заходів в умовах особливого періоду в розмірі 1200 гривень, у розрахунку на місяць;

2) у разі безпосереднього зіткнення (взаємного вогневого контакту), потрапляння під обстріли, відбиття збройного нападу на об`єкти що охороняються поліцейськими, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою в розмірі 4200 гривень, у розрахунку на місяць.

Згідно з пунктом 2 розділу II Інструкції - винагорода виплачується пропорційно дням безпосередньої участі в АТО, інших заходах в умовах особливого періоду.

Згідно з п. 1 Розділу І Інструкції, вона визначає механізм та умови виплати винагороди особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи рядового і начальницького складу) ДСНС, її територіальних органів, установ та організацій, що належать до сфери управління ДСНС, за безпосередню участь в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

Згідно п. 3 Розділу II Інструкції особи рядового і начальницького складу вважаються такими, що беруть безпосередню участь в АТО, у разі одночасного дотримання таких умов:

- залучення до виконання завдань за призначенням у районі проведення АТО;

- перебування у безпосередньому підпорядкуванні керівництва оперативного штабу з управління АТО (далі - штаб АТО);

- перебування у районі проведення АТО.

Відповідно до п. 5 Розділу II Інструкції підтвердженням безпосередньої участі для осіб рядового і начальницького складу органів управління (підрозділів) у Донецькій та Луганській областях у заходах у районах (місцях) проведення АТО є:

- витяг з наказу штабу АТО про включення (виключення) до (зі) складу сил та засобів АТО та безпосереднє залучення до виконання завдань (робіт) за призначенням у районах проведення АТО;

- витяг з наказу органу управління (підрозділу) про залучення до виконання завдань за призначенням у районі проведення АТО;

- оперативні донесення (звіти) про виконані заходи в районі проведення АТО, а також інші заходи в умовах особливого періоду з визначенням території (місця) їх виконання;

- витяги з книг служб органів управління (підрозділів) про виконані заходи (чергування) у районі проведення АТО;

- витяги з графіків несення служби в районі проведення АТО;

- інші офіційні документи або витяги з них, видані оперативним штабом АТО (штабами секторів або оперативно-тактичних угрупувань), що містять достатні докази безпосередньої участі в АТО на території відповідних областей.

З системного аналізу наведених вище нормативних актів (Постанови КМУ № 18, Наказу МВС України № 385) можна дійти висновку, що винагорода за безпосередню участь в антитерористичних операціях з 21.01.2016 (з дня набрання чинності Наказом МВС України № 385) повинна обчислюватись у розмірі із розрахунку на місяць: у районах проведення активної фази АТО (лінії бойового зіткнення) - 4200 гривень; в інших районах (місцях) проведення АТО - 1200 гривень.

Відповідач наголошує, що винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції виплачується виключно за ті дні, коли особа залучалася до виконання завдань за призначенням (гасіння пожеж, мінімізація та ліквідація наслідків НС) під час проведення АТО, знешкодження вибухонебезпечних предметів, проведення аварійно-рятувальних та інших невідкладних робіт тощо, за наявності відповідних підтверджуючих документів (Додаток № 6, та Додатки № 7-21).

За розрахунком відповідача, загальна сума нарахування складає 14233,17 грн.

Фактично сплачено суму винагороди 11672,28 грн.

Відповідач погоджується, що позивачу не доплачена сума грошової винагороди в розмірі 2560,89 грн.

З урахуванням викладеного відповідач просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проходив службу в ДСНС України, зокрема, з 30.01.2002 по 05.10.2021 в 1 ДПРЗ, з якого звільнений з 05.10.2021 за станом здоров`я. Зазначені обставини підтверджені наявними в матеріалах справи копіями паспорта громадянина України, картки платника податків, витягу із наказу ГУДСНС України у Луганській області від 05.10.2021 № 330, довідкою 1 ДПРЗ від 01.02.2022 № 5725-230/5725.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплату не в повному обсязі позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з липня 2015 року по квітень 2018 року включно, та зобов`язання здійснити відповідні нарахування та виплату, суд зазначає таке.

Згідно з посвідченням від 16.05.2016 серії НОМЕР_2 позивач є учасником бойових дій.

Довідкою ГУ ДСНС України у Луганській області від 11.11.2021 № 5701-5561/5707 про безпосередню участь позивача в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно в період з 22.07.2015 по 16.08.2015, з 26.08.2015 по 04.11.2015, з 14.11.2015 по 22.05.2016, з 27.06.2016 по 21.07.2016, з 05.08.2016 по 04.10.2016, з 18.10.2016 по 16.12.2016, з 30.12.2016 по 05.08.2017, з 20.09.2017 по 15.12.2017, з 29.12.2017 по 12.01.2018, з 16.01.2018 по 28.04.2018 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції в Луганській області. Довідка сформованою на підставі: наказів першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 08.08.2015 № 220, від 03.09.2015 № 246, від 30.11.2015 № 334, від 19.06.2016 № 171 дек, від 08.07.2016 № 190дск, від 08.08.2016 № 221дск. від 05.09.2016 № 249дск, від 04.11.2016 № 309дск, від 05.01.2017 № 5дск, від 07.09.2017 № 254дск, від 06.10.2017 № 283дск, від 28.04.2018 № 118дск; наказів начальника Головного управління ДСНС України у Луганській області від 18.12.2017 № 364-НО, від 03.01.2018 № 5-НО, від 22.01.2018 № 20-Н0 «Про залучення та вилучення співробітників структурних та підпорядкованих підрозділів Головного управління до виконання завдань за призначенням у зоні проведення АТО на території Луганської області.

Згідно з довідкою без дати та без номеру, виданою 1 ДПРЗ, грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 липня 2015 по 28 квітня 2018 року (в межах предмету позову) складало:

з липня по грудень 2015 року:

у липні - 4450,69 грн (у тому числі 1452,00 грн - разова премія), у серпні - 3215,19 грн (у тому числі 500,00 грн - разова премія), у вересні 3305,28 грн (у тому числі 500,00 грн - разова премія), у жовтні 3002,83 грн, у листопаді 3281,54 грн, у грудні 4259,41 грн (у тому числі 1200,00 грн - разова премія);

з січня по грудень 2016 року:

у січні 3676,68 грн, у лютому 3670,67 грн, у березні 3664,03 грн, у квітні 3665,09 грн, у травні 3669,07 грн, у червні 3657,86 грн, у липні 5071,59 грн, у серпні 4255,21 грн (у тому числі 600,00 грн - винагорода за безпосередню участь в АТО), у вересні 7757,35 грн (у тому числі 3630,00 грн - матеріальна допомога на оздоровлення, 467,10 грн - винагорода за безпосередню участь в АТО), у жовтні 4515,31 грн (у тому числі 851,62 грн - винагорода за безпосередню участь в АТО), у листопаді 3651,31 грн, у грудні 3818,51 грн;

з січня по грудень 2017 року:

у січні 5886,55 грн, у лютому 7458,18 грн (у тому числі 1589,68 грн - винагорода за безпосередню участь в АТО), у березні 6795,88 грн (у тому числі 890,32 грн - винагорода за безпосередню участь в АТО), у квітні 5902,38 грн, у травні 6296,36 грн (у тому числі 400,00 грн - винагорода за безпосередню участь в АТО), у червні 6530,47 грн (у тому числі 619,35 грн - винагорода за безпосередню участь в АТО), у липні 6249,93 грн (у тому числі 360,00 грн - винагорода за безпосередню участь в АТО), у серпні 12111,07 грн (у тому числі 500,00 грн - разова премія, 5703,50 грн - матеріальна допомога на оздоровлення), у вересні 5873,34 грн, у жовтні 6982,49 грн (у тому числі 77,42 грн - винагорода за безпосередню участь в АТО), у листопаді 6920,40 грн, у грудні 8964,05 грн (у тому числі 500,00 грн - разова премія, 1540,65 грн - винагорода за безпосередню участь в АТО);

у січні 2018 року 7280,17 грн, у лютому 2018 року 8306,45 грн (в тому числі 774,20 грн - винагорода за безпосередню участь в АТО), у березні 2018 року 8601,81 грн (в тому числі 600,00 грн - винагорода за безпосередню участь в АТО), у квітні 2018 року 15764,15 грн (в тому числі 619,35 грн - винагорода за безпосередню участь в АТО, 7587,90 грн матеріальна допомога), у травні 2018 року 560,00 грн (винагорода за безпосередню участь в АТО).

Відповідно до довідки ГУ ДСНС України у Луганській області від 02.02.2022 № 5725-248/5725 у періоди з 16.08.2015 по 25.08.2015, з 04.10.2016 по 17.10.2016, з 12.01.2018 по 15.01.2018 ОСОБА_1 перебував на лікарняному; з 04.11.2015 по 13.11.2015, з 22.05.2016 по 26.06.2016, з 21.07.2016 по 04.08.2016, з 16.12.2016 по 29.12.2016, з 05.08.2017 по 19.09.2017, з 15.12.2017 по 28.12.2017 позивач перебував у відпустці.

Згідно з довідкою від 01.02.2021 № 5725-229/5725, виданої ГУ ДСНС України в Луганській області, про кількість днів залучення до складу сил та засобів, які залучались та брали безпосередню участь в АТО, виданою ОСОБА_1 за період проходження служби в 1 ДПРЗ, в 2015 році кількість днів залучення позивача до участі в АТО склала: липень - 5 днів, серпень - 9, вересень - 16 днів, жовтень - 20 днів, листопад - 10 днів, грудень - 12 днів; в 2016 році кількість днів залучення позивача до участі в АТО склала: січень - 15 днів, лютий - 13 днів, березень - 15 днів, квітень - 15 днів, травень - 10 днів, червень - 2 днів, липень - 10 днів, серпень - 12 днів, вересень - 14 днів, жовтень - 8 днів, листопад - 18 днів, грудень - 7 днів; в 2017 році кількість днів залучення позивача до участі в АТО склала: січень - 16 днів, лютий - 14 днів, березень - 14 днів, квітень - 10 днів, травень - 16 днів, червень - 9 днів, липень - 15 днів, серпень - 2 днів, вересень - 7 днів, жовтень - 15 днів, листопад - 17 днів, грудень - 7 днів; в 2018 році кількість днів залучення позивача до участі в АТО склала: січень - 13 днів, лютий - 14 днів, березень - 16 днів, квітень - 14 днів.

Вирішуючи адміністративну справу по суті в цій частині вимог, надаючи оцінку обставинам, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення проти задоволення таких вимог, суд виходить з такого.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» (далі - Постанова № 24), яка була чинною до 21.01.2016, в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.

Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3 тис. гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. гривень.

Винагорода військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва).

На виконання Постанови № 24 наказом Міністерства оборони України від 02.02.2015 № 49 затверджено Порядок та умови виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізм підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду (далі - Порядок № 49), який діяв до 18.03.2016.

Вказаний Порядок визначав механізм та умови виплат винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці) за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи в антитерористичній операції (далі - АТО), інших заходах в умовах особливого періоду.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку № 49 військовослужбовцям (крім резервістів) у період мобілізації (у тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, у період проведення АТО за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою виплачується винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення.

Розмір винагороди визначається, виходячи з розміру посадового окладу (у тому числі посадового окладу за посадою, до тимчасового виконання обов`язків (завдань) за якою допущено військовослужбовця), окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії, та повинен становити не менш як 3000 гривень на місяць. У разі участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця розмір винагороди визначається пропорційно дням участі, виходячи з її розміру, що становить не менш як 3000 гривень (пункт 2 розділу ІІ Порядку № 49).

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Порядку № 49 винагорода виплачується за час, обрахований з дня фактичного початку участі військовослужбовців (крім резервістів) у заходах, зазначених у пункті 1 цього розділу, до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів (штабу АТО).

Пунктом 5 розділу ІІ Порядку № 49 передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що беруть безпосередню участь в АТО, у разі одночасного дотримання таких умов:

залучені до проведення АТО;

перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу АТО (крім військовослужбовців військових прокуратур та розвідувальних органів України);

перебувають у районі проведення АТО.

З системного аналізу вищевказаних норм, з урахуванням змістового навантаження розділових знаків у пункті 2 Постанови № 24, пункті 1 додатку № 1 до Постанови № 24, пункті 1 розділу ІІ Порядку № 49 можна дійти висновку, що у період до 21.01.2016 за безпосередню участь в антитерористичних операціях військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу правоохоронних органів виплачувалася винагорода, яка обчислювалася у розмірі 100 % місячного грошового забезпечення з розрахунку на місяць. Проте, такий розмір не повинен бути меншим ніж 3000 грн на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу правоохоронних органів брали безпосередню участь у антитерористичній операції менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі, виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. гривень.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських» (далі - Постанова № 18) в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Генеральної прокуратури України, особам рядового і начальницького складу Державної пенітенціарної служби, Державної служби з надзвичайних ситуацій та поліцейським за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством соціальної політики, у межах бюджетних призначень.

Розміри винагороди визначаються пропорційно часу участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.05.2016 № 385 (далі - Наказ № 385) затверджено Інструкцію про порядок та умови виплати винагороди особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту за безпосередню участь в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 3 Наказу № 385 цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських».

Згідно з пунктом 1 Розділу І Інструкції, вона визначає механізм та умови виплати винагороди особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи рядового і начальницького складу) ДСНС, її територіальних органів, установ та організацій, що належать до сфери управління ДСНС, за безпосередню участь в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

Пунктами 1 та 2 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що виплата винагороди особам рядового і начальницького складу здійснюється за безпосередню участь в АТО, інших заходах в умовах особливого періоду у таких розмірах із розрахунку на місяць:

у районах проведення активної фази АТО (лінії бойового зіткнення) - 4200 гривень;

в інших районах (місцях) проведення АТО - 1200 гривень.

Згідно з пунктом 3 Розділу ІІ Інструкції особи рядового і начальницького складу вважаються такими, що беруть безпосередню участь в АТО, у разі одночасного дотримання таких умов:

залучення до виконання завдань за призначенням у районі проведення АТО;

перебування у безпосередньому підпорядкуванні керівництва оперативного штабу з управління АТО (далі - штаб АТО);

перебування у районі проведення АТО.

При цьому відповідно до пункту 5 Розділу ІІ Інструкції підтвердженням безпосередньої участі для осіб рядового і начальницького складу органів управління (підрозділів) у Донецькій та Луганській областях у заходах у районах (місцях) проведення АТО є:

витяг з наказу штабу АТО про включення (виключення) до (зі) складу сил та засобів АТО та безпосереднє залучення до виконання завдань (робіт) за призначенням у районах проведення АТО;

витяг з наказу органу управління (підрозділу) про залучення до виконання завдань за призначенням у районі проведення АТО;

оперативні донесення (звіти) про виконані заходи в районі проведення АТО, а також інші заходи в умовах особливого періоду з визначенням території (місця) їх виконання;

витяги з книг служб органів управління (підрозділів) про виконані заходи (чергування) у районі проведення АТО;

витяги з графіків несення служби в районі проведення АТО;

інші офіційні документи або витяги з них, видані оперативним штабом АТО (штабами секторів або оперативно-тактичних угрупувань), що містять достатні докази безпосередньої участі в АТО на території відповідних областей.

Відповідно до пунктів 1 та 2 розділу VI Порядку організації внутрішньої, гарнізонної та караульної служб в органах управління і підрозділах Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.10.2014 № 1032 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.12.2014 за № 1563/26340, служба в чергових караулах підрозділів гарнізону ОРС ЦЗ здійснюється з урахуванням кількості відпрацьованого особовим складом часу згідно з чинним законодавством України. Організація служби в чергових караулах здійснюється в чотири чергові зміни. Тривалість чергової зміни - 24 години.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.04.2015 № 475 (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, втратив чинність 14.09.2018) затверджено Інструкцію про виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - Інструкція про виплату грошового забезпечення).

Відповідно до пункту 3 Інструкції про виплату грошового забезпечення до грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу належать: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, щомісячні види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, що мають постійний характер, премії) та одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Розділом IV Надбавки і доплати Інструкції про виплату грошового забезпечення передбачено такі види надбавок і доплат: надбавка за вислугу років, надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби, надбавка за знання та використання іноземної мови, доплата за науковий ступінь, доплата за вчене звання, надбавка за спортивні звання, надбавка за почесне звання, надбавка фахівцям, які залучаються до підготовки рішень та висновків державних експертів з питань таємниць, надбавка за кваліфікаційну категорію, надбавка за кваліфікацію, надбавка за безперервний стаж на шифрувальній роботі, надбавка за операторське обслуговування і збереження засобів засекреченого автоматичного зв`язку, доплата за службу в нічний час, надбавка за особливі умови служби, пов`язані з підвищеним ризиком для життя, надбавка за роботу в захисних ізолювальних дихальних апаратах, курсантська посадова надбавка, надбавка за службу у високогірних місцевостях, надбавка за службу в умовах режимних обмежень.

Норми аналогічні за змістом містить Інструкція про виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.07.2018 № 623 (Розділи ІV-XV).

З системного аналізу наведених вище нормативних актів (постанов Кабінету Міністрів України № 24, № 18, наказу Міністерства внутрішніх справ України № 385), можна дійти висновку, що винагорода за безпосередню участь в антитерористичних операціях обчислюється у розмірі 100 % місячного грошового забезпечення, з розрахунку на місяць. Проте, такий розмір до 20.01.2016 не повинен бути меншим ніж 3000,00 грн, а з 21.01.2016 (з дня набрання чинності наказом Міністерства внутрішніх справ України № 385) повинен становити у розмірі із розрахунку на місяць: у районах проведення активної фази АТО (лінії бойового зіткнення) - 4200,00 гривень; в інших районах (місцях) проведення АТО - 1200,00 гривень.

При цьому особи вважаються такими, що беруть безпосередню участь в АТО, у разі одночасного дотримання таких умов: залучення до виконання завдань за призначенням у районі проведення АТО; перебування у безпосередньому підпорядкуванні керівництва оперативного штабу з управління АТО (далі - штаб АТО); перебування у районі проведення АТО, підтвердженням чого, зокрема, є: витяги з наказів штабу АТО про включення (виключення) до (зі) складу сил та засобів АТО та безпосереднє залучення до виконання завдань (робіт) за призначенням у районах проведення АТО; витяг з наказу органу управління (підрозділу) про залучення до виконання завдань за призначенням у районі проведення АТО.

Судом встановлено, що позивача залучено до безпосередньої участі у Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей наказами Першого заступника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника АТО на території Донецької та Луганської областей) з 22.07.2015 по 16.08.2015, з 26.08.2015 по 04.11.2015, з 14.11.2015 по 22.05.2016, з 27.06.2016 по 21.07.2016, з 05.08.2016 по 04.10.2016, з 18.10.2016 по 16.12.2016, з 30.12.2016 по 05.08.2017, з 20.09.2017 по 15.12.2017, з 29.12.2017 по 12.01.2018, з 16.01.2018 по 28.04.2018.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Жодного належного та допустимого доказу на спростування позиції позивача відповідачем суду не надано.

Судом встановлено, що в період з липня 2015 року по квітень 2018 року позивач перебував у районі проведення АТО, оскільки територія Луганської області (місто Сєвєродонецьк) (місцезнаходження 1 ДПРЗ) є зоною проведення АТО згідно з розпорядженням Кабінет Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачу в період безпосередньої участі в АТО відповідно до Постанови № 24, Порядку № 49, Постанови № 18 та Наказу № 385 повинна бути нарахована та виплачена винагорода за весь час безпосередньої участі в антитерористичній операції згідно з наказами Першого заступника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника АТО на території Донецької та Луганської областей) з урахуванням фактичного залучення, періоди якого зазначено у довідці від 01.02.2021 № 5725-229/5725 про кількість днів залучення до складу сил та засобів, які залучались та брали безпосередню участь в АТО.

Оскільки матеріали справи не містять доказів безпосередньої участі позивача в АТО у районах проведення активної фази АТО (лінії бойового зіткнення), а лише в інших районах (місцях) проведення АТО, тому з 20 січня 2016 року обчислення винагороди позивачу за участь в АТО повинно здійснюватися з розрахунку 1200,00 грн на місяць.

З урахуванням зазначеного, враховуючи положення Постанови № 18, Наказу № 385, Інструкції, суд дійшов висновку, що обчислення винагороди повинно здійснюватися з дня фактичного початку участі в операціях і заходах до дня завершення такої участі, тобто винагорода виплачується військовослужбовцям за відповідні місяці із дня фактичної участі в операціях до дня завершення такої участі.

Обраховуючи розмір винагороди позивача за безпосередню участь в АТО, суд враховує, що згідно з Інструкцією про виплату грошового забезпечення, матеріальна допомога на оздоровлення, разові премії носять разовий характер, відповідно, не враховуються при обчисленні суми винагороди за безпосередню участь в АТО.

Таким чином, за обрахунком суду розмір винагороди за безпосередню участь в АТО мав складати:

за липень 2015 року - 483,87 грн (4450,69 грн - 1452,00 грн (разова премія) = 2998,69 грн, але не менше 3000,00 грн : 31 день х 5 діб участі в АТО);

за серпень 2015 року - 870,97 грн (3215,19 грн - 500,00 грн (разова премія) = 2715,19 грн, але не менше 3000,00 грн : 31 день х 9 днів участі в АТО);

за вересень 2015 року - 1600,00 грн (3305,28 грн - 500,00 грн (разова премія) = 2805,28 грн, але не менше 3000,00 грн : 30 день х 16 діб участі в АТО);

за жовтень 2015 року - 1937,31 грн (3002,83 грн : 31 день х 20 діб участі в АТО);

за листопад 2015 року - 1093,85 грн (3281,54 грн : 30 днів х 10 діб участі в АТО);

за грудень 2015 року - 1184,29 грн (4259,41 грн - 1200,00 грн (разова премія) = 3059,41 грн : 31 день х 12 діб участі в АТО);

всього за 2015 рік - 7170,29 грн;

за січень 2016 року - 1067,42 грн (3676,68 грн/31 день х 9 днів участі в АТО (період з 01.01.2016 по 19.01.2016); за січень 2016 року - 232,26 грн (1200,00 грн/31 день х 6 днів участі в АТО (період з 20.01.2016 по 31.01.2016);

за лютий 2016 року - 537,93 грн (1200,00 грн/29 день х 13 днів участі в АТО);

за березень 2016 року - 580,65 грн (1200,00 грн/31 день х 15 днів участі в АТО);

за квітень 2016 року - 600,00 грн (1200,00 грн/30 день х 15 днів участі в АТО);

за травень 2016 року - 387,10 грн (1200,00 грн/31 день х 10 днів участі в АТО);

за червень 2016 року - 80,00 грн (1200,00 грн/ 30 днів х 2 дні участі в АТО);

за липень 2016 року - 387,10 грн (1200,00 грн/31 день х 10 днів участі в АТО);

за серпень 2016 року - 464,52 грн (1200,00 грн/31 день х 12 днів участі в АТО);

за вересень 2016 року - 560,00 грн (1200,00 грн/30 день х 14 днів участі в АТО);

за жовтень 2016 року - 309,68 грн (1200,00 грн/31 день х 8 днів участі в АТО);

за листопад 2016 року - 720,00 грн (1200,00 грн/30 день х 18 днів участі в АТО);

за грудень 2016 року - 270,97 грн (1200,00 грн/31 день х 7 днів участі в АТО);

всього за 2016 рік - 6197,63 грн;

за січень 2017 року - 619,35 грн (1200 грн/31 день х 16 днів участі в АТО);

за лютий 2017 року 600,00 грн (1200 грн/28 день х 14 днів участі в АТО);

за березень 2017 року - 541,94 грн (1200,00 грн/31 днів х 14 днів участі в АТО);

за квітень 2017 року - 400,00 грн (1200,00 грн/30 днів х 10 днів участі в АТО);

за травень 2017 року - 619,35 грн (1200,00 грн/31 день х 16 днів участі в АТО);

за червень 2017 року - 360,00 грн (1200,00 грн/30 днів х 9 днів участі в АТО);

за липень 2017 року - 580,65 грн (1200,00 грн/31 день х 15 днів участі в АТО);

за серпень 2017 року - 77,42 грн (1200,00 грн/31 день х 2 дні участі в АТО);

за вересень 2017 року 280,00 грн (1200,00 грн/30 днів х 7 днів участі в АТО);

за жовтень 2017 року - 580,65 грн (1200,00 грн/31 день х 15 днів участі в АТО);

за листопад 2017 року - 680,00 грн (1200,00 грн/30 днів х 17 днів участі в АТО);

за грудень 2017 року - 270,97 грн (1200,00 грн/31 день х 7 днів участі в АТО);

всього за 2017 рік - 5610,33 грн;

за січень 2018 року - 503,23 грн (1200,00 грн/31 день х 13 днів участі в АТО);

за лютий 2018 року - 600,00 грн (1200,00 грн/28 днів х 14 днів участі в АТО);

за березень 2018 року - 619,35 грн (1200,00 грн/31 день х 16 днів участі в АТО);

за квітень 2018 року - 560,00 грн (1200,00 грн/ 30 днів х 14 днів участі в АТО);

всього за 2018 рік - 2282,58 грн.

Разом за період з 22.07.2015 по 28.04.2018 - 21260,83 грн.

З наведених розрахунків, 1 ДПРЗ повинен був виплатити позивачу 21260,83 грн винагороди за участь в АТО.

За період проходження служби позивачем в 1 ДПРЗ 2015 - 2017 роки йому виплачено винагороду за безпосередню участь в АТО у загальному розмірі 9949,69 грн (1918,72 грн - в 2016 році, 5477,42 грн - в 2017 році, 2553,55 грн - в 2018 році, відповідно до довідки про грошове забезпечення позивача.

Отже, 1 ДПРЗ ОСОБА_1 недоплачено винагороду за безпосередню участь в АТО у загальному розмірі 11311,14 грн (21260,83 грн - 9949,69 грн).

Що стосується розрахунку суми винагороди за безпосередню участь в АТО за час служби в 1 ДПРЗ, наведеного позивачем у позовній заяві, то такий розрахунок є відмінним від розрахунку суми такої винагороди, здійсненого судом, оскільки позивачем неправильно визначено кількість днів, коли позивач був залучений до безпосередньої участі в АТО, та зроблено неправильний арифметичний розрахунок суми винагороди за безпосередню участь в АТО.

З урахуванням наведеного суд вважає позовні вимоги про визнання протиправними дій 1 ДПРЗ щодо нарахування та виплати не в повному обсязі позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з липня 2015 року по квітень 2018 року включно у розмірі 31340,63 грн частково обґрунтованими, а саме в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 22.07.2015 по 28.04.2018 у розмірі 11311,14 грн.

Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідач як податковий агент згідно з вимогами Податкового кодексу України зобов`язаний виплатити позивачеві винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції, утримавши з неї при виплаті законодавчо встановлені податки та збори.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати не в повному обсязі ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 30 днів щорічної основної відпустки та зобов`язання здійснити відповідні нарахування та виплату суд зазначає таке.

Як вже встановлено судом, ОСОБА_1 проходив службу в 1 ДПРЗ з 30.01.2002 по 05.10.2021, з якого звільнений з 05.10.2021 за станом здоров`я.

Довідкою відповідача від 02.02.2022 № 5725-247/5725 підтверджується, що позивач не використав частину щорічної основної відпустки за 2021 рік у кількості 30 календарних днів.

Згідно з довідкою відповідача від 31.01.2022 № 5725-197/5725 позивачу була нарахована відпустка у кількості 30 календарних днів, що не була компенсована.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Кодексу цивільного захисту України порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з метою визначення умов та розмірів виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20 липня 2018 року № 623 затверджена Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі Інструкція № 623).

Відповідно до п. 24 ст. 129 Кодексу цивільного захисту України особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, які звільняються із служби за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів, щорічна основна відпустка надається за їх бажанням у році звільнення тривалістю, встановленою цим Кодексом.

В силу п. 25 ст. 129 Кодексу цивільного захисту України у рік звільнення зазначених у частинах двадцять третій, двадцять четвертій цієї статті осіб рядового та начальницького складу цивільного захисту із служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки.

Відповідно до п. 28 ст. 129 Кодексу цивільного захисту України у разі звільнення особи рядового і начальницького складу цивільного захисту із служби (крім звільнення через службову невідповідність, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення спеціального звання чи позбавлення права обіймати певні посади, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, у зв`язку з позбавленням спеціального звання в дисциплінарному порядку, а також у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу) та невикористання ними щорічної основної відпустки за їх бажанням надається невикористана відпустка з наступним звільненням їх із служби.

Тобто, з аналізу положень ст. 129 Кодексу цивільного захисту України вбачається, що особам рядового та начальницького складу цивільного захисту, які звільняються зі служби за станом здоров`я, у рік звільнення та у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки.

Дана норма кореспондується із положеннями ст. 83 Кодексу законів про працю України та ст. 24 Закону України «Про відпустки», якими визначено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

Відповідно до п. 3 розділу XХVІІ Інструкції № 623 особам рядового і начальницького складу, звільненим зі служби цивільного захисту за віком, станом здоров`я та у зв`язку зі скороченням штатів, які щорічну основну відпустку за поточний рік тривалістю, передбаченою частиною другою статті 129 Кодексу цивільного захисту України, не використали, виплачується грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки.

Отже, порядок та умови проведення грошових виплат при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту регулюються спеціальним законодавством.

Наданими до матеріалів справи довідками підтверджено, що позивачем у 2021 році не використано основну відпустку у кількості 30 календарних днів.

Проте, всупереч положень статті 24 Закону України «Про відпустки» та статті 83 КЗпП України відповідач при звільненні позивача зі служби не нарахував та не сплатив останньому компенсацію за всі дні невикористаної основної відпустки.

З огляду на вищевикладені норми права, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання компенсації за невикористану відпустку.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на обставини справи, суд встановив, що порушення прав позивача відбулося внаслідок протиправної бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні основної відпустки за 2021 рік у кількості 30 діб, тому належним способом захисту порушеного права в даному випадку є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2021 рік у кількості 30 діб та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2021 рік у кількості 30 діб.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та належать до задоволення з обранням належного способу захисту порушених прав позивача.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати не в повному обсязі матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, та зобов`язання здійснити відповідні нарахування та виплату, суд зазначає таке.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в 1 ДПРЗ з 30.01.2002 по 05.10.2021, з якого звільнений з 05.10.2021 за станом здоров`я.

Відповідно до довідки 1 ДПРЗ від 31.01.2022 № 5725-196/5725 ОСОБА_1 за виплатою допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2021 році не звертався.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 1 розділу XХІХ Інструкції № 623 особам рядового і начальницького складу за рішенням керівника (начальника) органу управління (підрозділу) в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі органу управління (підрозділу), один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення.

Підставами для виплати особам рядового і начальницького складу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є їх рапорт про надання зазначеної матеріальної допомоги та відповідний наказ керівника органу управління (підрозділу) на здійснення виплати зазначеної матеріальної допомоги (пункт 2 розділу XХІХ Інструкції № 623).

Згідно з пунктом 5 розділу XХІХ Інструкції № 623 особам рядового і начальницького складу, звільненим зі служби в кінці календарного року з наданням при звільненні щорічної відпустки, яка закінчується в наступному календарному році, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у новому році не надається.

Відповідно до пункту 8 розділу XХІХ Інструкції № 623 матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за минулий рік у поточному році не виплачується.

Аналіз норм розділу XХІХ Інструкції № 623 дозволяє зробити висновок, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення. Однак, ця виплата не є обов`язковою та фіксованою.

Таким чином, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, який виплачується один раз на рік за заявою у разі наявності фонду грошового забезпечення.

При цьому в силу приписів пунктів 1, 2 розділу XХІХ Інструкції № 623 керівникам державних органів надано право у межах асигнувань надавати матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, а підставами для виплати особам рядового і начальницького складу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є їх рапорт про надання зазначеної матеріальної допомоги та відповідний наказ керівника органу управління (підрозділу) на здійснення виплати зазначеної матеріальної допомоги.

Таким чином, за результатами розгляду рапорту керівник орган управління (підрозділу) приймає рішення щодо виплати матеріальної допомоги.

Суд також зауважує, що надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є правом, а не обов`язком керівника державного органу, яке залежить від обсягів асигнувань, що виділяються на їх утримання.

Суд звертає увагу на те, що докази, які б підтверджували, що позивач звертався до відповідача із рапортом про надання йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2021 році, матеріали справи не містять і копії такого рапорту позивачем до позову не додавалось, а відповідач про подання такого рапорту заперечує.

Крім того, суд зауважує, що розділ XХІХ Інструкції № 623 не містить норм щодо обов`язку виплати при звільненні матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову в цій частині.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати не в повному обсязі позивачу надбавки за вислугу років у розмірі 50 % посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням за 2 роки 04 місяці протиправними, та зобов`язання здійснити відповідні нарахування та виплату, суд зазначає таке.

Спірним питанням є отримання позивачем надбавки за вислугу років у розмірі, меншому ніж 50% посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням останні 2 роки 04 місяці проходження служби.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 проходив службу в 1 ДПРЗ з 30.01.2002 по 05.10.2021, з якого звільнений з 05.10.2021 за станом здоров`я. Зазначені обставини підтверджені наявними в матеріалах справи копією витягу із наказу ГУДСНС України у Луганській області від 05.10.2021 № 330, довідкою 1 ДПРЗ від 01.02.2022 № 5725-230/5725.

Витягом з наказу 1 ДПРЗ від 05.10.2021 № 330 про звільнення позивача зі служби та Грошовим атестатом № 16, виданим на ім`я позивача, підтверджується, що календарна вислуга років ОСОБА_1 становить - 21 рік 08 місяців 24 дні, пільгова - 04 роки 07 місяців 22 дні, загальна - 27 років 04 місяці 13 днів.

Таким чином, судом встановлено, що вислуга років позивача в календарному обчисленні складає 21 рік 08 місяців 24 дні.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції № 623 особам рядового і начальницького складу виплачується надбавка за вислугу років у таких розмірах посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням:

від 1 до 5 років - 25 відсотків;

від 5 до 10 років - 30 відсотків;

від 10 до 15 років - 35 відсотків;

від 15 до 20 років - 40 відсотків;

від 20 до 25 років - 45 відсотків;

25 років і більше - 50 відсотків.

Згідно з пунктом 2 розділу IV Інструкції № 623 до вислуги років особам рядового і начальницького складу для виплати їм надбавки за вислугу років зараховуються в календарному обчисленні періоди служби, визначені відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».

Відповідно до пункту 3 розділу IV Інструкції № 623 вислуга років особам рядового і начальницького складу для виплати надбавки за вислугу років визначається на підставі їх особових справ та інших документів, що підтверджують проходження служби.

Таким чином, з аналізу положень розділу IV Інструкції № 623 слідує, що для виплати особам рядового і начальницького складу надбавки за вислугу років враховується виключно календарна вислуга років.

Так, судом встановлено, що станом на 05.10.2021 (день звільнення позивача зі служби) календарна вислуга років ОСОБА_1 складала - 21 рік 08 місяців 24 дні, а тому відповідно до положень пункту 1 розділу IV Інструкції № 623 у відповідача були відсутні підстави для виплати позивачу надбавки за вислугу років у розмірі 50%.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову в цій частині.

На підставі викладеного позов належить до часткового задоволення.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, питання щодо розподілу цих судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до 1 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (код за , місцезнаходження: 93400, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Новікова, будинок 1-Б) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії 1 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Луганській області щодо нарахування та виплати не в повному обсязі ОСОБА_1 винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 22.07.2015 по 28.04.2018.

Зобов`язати 1 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 22.07.2015 по 28.04.2018 у розмірі 11311,14 грн (одинадцять тисяч триста одинадцять грн 14 коп.) з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Визнати протиправною бездіяльність 1 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Луганській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні основної відпустки за 2021 рік.

Зобов`язати 1 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2021 рік в кількості 30 днів, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби 05.10.2021.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.О. Свергун