Справа № 160/4862/22
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2022 року Справа № 160/4862/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.04.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 160/4862/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Розглядати справу ухвалено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
20.04.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає наступне. Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788 право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців. Позивачка звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою від 13.09.2021 року. Щодо не зарахування до пільгового стажу періоду навчання з 01.09.1990 по 05.07.1993 в Павлоградському медичному училищі відповідач зазначає, що для визначення періодів навчання позивачці необхідно було надати управлінню уточнюючу довідку підтверджуючу періоди навчання з зазначенням наказів та підстав про зарахування на навчання та відрахування за період з 01.09.1990 по 05.07.1993. Головне управління звертає увагу суду, що до адміністративного позову позивачкою додано значно більше документів ніж до заяви про призначення пенсії. Так, наприклад, серед документів наданих на розгляд до Головного управління була відсутня архівна довідка від 11.10.2021 року № 576, яку позивачка надала до суду. Це підтверджується також тим фактом, що дата довідки « 11.10.2021» більш пізня ніж дата прийняття Головним управлінням оскаржуваного рішення. Таким чином, довідка від 11.10.2021 № 576 не може бути доказом при вирішенні питання правомірності прийняття Головним управлінням рішення щодо неврахування періоду навчання позивачки з 01.09.1990 по 05.07.1993 в Павлоградському медичному училищі. Щодо неврахування до страхового стажу періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.01.2004 по 31.12.2004, відповідачем зазначено, що для підтвердження перебування позивачки у відпустці пов`язаній з доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку, необхідно надати довідку отриману в територіальному центрі захисту населення. Така довідка в документах позивачки відсутня. Щодо періоду роботи позивачки з 05.07.1993 по 30.09.1995 на посаді медичної сестри анестезиста палати реанімаційного хірургічного відділення у Спеціалізованій медико - санітарній частині №7, то позивачка вимагає врахувати при призначенні пенсії на пільгових умовах довідку від 01.02.2022 №240, яка уточнює особливий характер робіт за період з 05.07.1993 по 30.09.1995 на посаді медичної сестри анестезиста палати реанімаційного хірургічного відділення у Спеціалізованій медико-санітарній частині №7. Відповідачем зазначено, що довідка № 240 відсутня у матеріалах пенсійної справи позивачки, а відповідно не може бути предметом спору, оскільки Головне управління не мало можливості її розглянути для прийняття рішення щодо подальшого врахування при призначенні пенсії позивачці. Тобто, управління доходить висновків, що позивачкою до суду надано більше документів, ніж було додано до заяви про призначення пенсії. З огляду на наведене, управління не має законних підстав для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України № 1788.
28.04.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає наступне. 13.09.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Заява позивача про призначення пенсії та додані до неї документи розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20.09.2021 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило ОСОБА_1 про відмову у призначенні пенсії листом від 28.09.2021 року за № 0400- 010226-8/128530. Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не вчиняло жодних дій та не приймало рішень, які б порушували права та інтереси позивача.
03.05.2022 року позивачем подано відповідь на відзив, в якій додатково зазначено, що до позовної заяви надано більше документів ніж до заяви про призначення пенсії, в т. ч. архівну довідку від 11.10.2021 року № 576 про період навчання в Павлоградському медичному училищі з 01.09.1990 р. по 05.07.1993 р., та довідку видану КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Павлограда» Павлоградської міської ради від 01.02.2022 р. № 240 про період роботи у реанімаційному хірургічному відділенні Спеціалізованій медико-санітарній частині № 7 з 05.07.1993 р. по 30.09.1995 р., з наступних підстав. 13.09.2021 року вона звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії. Під час прийняття документів не було зазначено про необхідність надання додаткових документів, натомість вже 20 вересня 2021 року було винесено рішення про відмову у призначенні пенсії в якому було зазначено про незараховані періоди навчання та роботи, і тільки в рішенні про відмову було рекомендовано надати додаткові документи, в т.ч. довідку, що визначає право на пільги за період роботи в реанімаційному відділенні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 від 08.10.2012 року.
13.09.2021 року ОСОБА_1 звернулась з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про призначення пенсії за вислугу років.
За принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернулася до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.
Зазначене у вказаній статті право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).
Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Згідно зі статтею 1 Закону №1788, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 55 Закону №1788 визначено окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років.
Відповідно пункту «е» статті 55 Закону №1788, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року.
Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 зазначеного Закону).
Згідно з частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться у системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно з підпунктом 1.9. Порядку № 22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.
Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).
Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:
1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;
Період перебування у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами у період з 01 січня 2004 року по 30 червня 2013 року включно підтверджується свідоцтвом про народження дитини, наказом про надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, довідкою з реєстру застрахованих осіб. Період перебування у відпустці визначається як період, що відповідає тривалості такої відпустки, встановленій статтею 17 Закону України «Про відпустки», а для жінок, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,- тривалості, передбаченій пунктом 10 частини першої статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та передує даті надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Якщо за відпусткою для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку жінка не зверталась (у тому числі у разі смерті дитини до закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами або мертвонародження, про що додатково надається свідоцтво про смерть дитини), надається свідоцтво про народження дитини. У цьому випадку період перебування у відпустці визначається як період непрацездатності за відомостями реєстру застрахованих осіб, що не може перевищувати тривалості такої відпустки, встановленої статтею 17 Закону України «Про відпустки», а для жінок, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,- тривалості, передбаченої пунктом 10 частини першої статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Період перебування у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2004 року підтверджується свідоцтвом про народження дитини та наказом про надання такої відпустки.
3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).
За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5).
За бажанням особи для додаткового виключення періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до абзацу третього частини першої статті 40 Закону за період з 01 липня 2000 року до 01 січня 2005 року подається довідка з місця роботи про період такої відпустки.
Особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, та довідку згідно з додатком 5 до цього Порядку;
4) документи про місце проживання (реєстрації) особи;
5) документи, які засвідчують особливий статус особи:
посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни; довідка МСЕК про групу та причину інвалідності, отриманої унаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, отриманих під час безпосереднього перебування в районах та у період здійснення зазначених заходів, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку; довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або довідка про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, або довідка згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637), а для осіб, яким надано статус особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 11-13 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», також документи, на підставі яких встановлено статус особи з інвалідністю внаслідок війни, визначені Порядком надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни особам, які отримали інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2015 року № 685 (у разі призначення пенсії особам з інвалідністю згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону);
посвідчення учасника бойових дій, довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або довідка про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, або довідка згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637), а для осіб з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», або яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20, 21 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», також документи, на підставі яких встановлено статус учасника бойових дій, визначені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (у разі призначення пенсії учасникам бойових дій згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону);
посвідчення члена сім`ї померлого (загиблого), висновок МСЕК щодо причинного зв`язку смерті особи з пораненням, контузією, каліцтвом, отриманими при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях під час безпосереднього перебування в районах та у період здійснення зазначених заходів, або захворюванням, пов`язаним з перебуванням на фронті, ліквідацією Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а для осіб, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" відповідно до абзаців шостого-восьмого пункту 1 статті 10 цього Закону, також документи, на підставі яких їм встановлено цей статус, визначені Порядком надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", деяким категоріям громадян, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2015 року № 740 (при призначенні пенсії членам сімей померлих (загиблих) згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону));
документ, що свідчить про факт загибелі (смерті) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у Революції Гідності (при призначенні пенсії членам сімей померлих (загиблих) згідно з пунктом 5 частини першої статті 115 Закону);
документ про присвоєння особі звання Героя України (посмертно) за громадянську мужність, патріотизм, героїчне відстоювання конституційних засад демократії, прав і свобод людини, самовіддане служіння Українському народові, виявлені під час Революції Гідності (при призначенні пенсії членам сімей померлих (загиблих) згідно з пунктом 5 частини першої статті 115 Закону);
довідка МСЕК про визнання особи особою з інвалідністю по зору I групи - сліпим (при призначенні пенсії згідно з пунктом 2 частини першої статті 115 Закону);
документи закладу охорони здоров`я про наявність відповідного захворювання: гіпофізарний нанізм (ліліпути), диспропорційні карлики (при призначенні пенсії згідно з пунктом 1 частини першої статті 115 Закону);
посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи");
документи про народження та виховання дитини до чотирнадцятирічного віку (при призначенні пенсії згідно з пунктом 7 частини другої статті 114 Закону);
документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю (при призначенні пенсії згідно з абзацом першим пункту 3 частини першої статті 115 Закону);
заява матері про згоду щодо призначення пенсії батьку або документи, що підтверджують її відсутність (свідоцтво органу державної реєстрації актів цивільного стану (далі - ДРАЦС) про смерть, рішення суду про визнання її безвісно відсутньою тощо), у разі звернення за пенсією батька, яким здійснювалось виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю (при призначенні пенсії згідно з абзацом другим пункту 3 частини
довідка члена сім`ї загиблого, яка видається матері (або іншому повнолітньому члену сім`ї загиблої особи чи опікуну) на дитину загиблої особи, зазначеної у пункті 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до досягнення нею 16-річного віку за місцем реєстрації дитини;
6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.6 розділу І цього Порядку).
Положеннями пунктів 4.1, 4.2, 4.3 Порядку № 22-1 визначено, що орган, який призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (п.4.7 Порядку № 22-1).
Згідно із ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 року (далі - Закон №1788-XII) та частини 1 статті 48 КЗпП України, основним документом, що підтверджує стаж роботи - є трудова книжка.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок № 637), у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Як встановлено судом, згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 05.07.1993 року, позивач у спірних періодах навчалась та працювала на наступних посадах:
-Запис 1-2 з 01.09.1990 року по 05.07.1993 року навчання в Павлоградському медичному училищі (Диплом ЗН№ 010175);
- Запис 3 від 05.07.1993 року - прийнята на посаду медичної сестри анестезиста палати реанімаційного хірургічного відділення у Спеціалізованій медико-санітарній частині №7 (Наказ 37Л від 02.07.1993 року);
- Запис 4 від 01.10.1995 року переведена палатною медсестрою хірургічного відділення на підставі наказу №80Л від 10.11.1995 року.
В позовній заяві позивач заявляє вимоги про зобов`язання зарахувати до страхового та спеціального стажу роботи період навчання в Павлоградському медичному училищі з 01.09.1990 року по 05.07.1993 року та період роботи на посаді медсестри палатної хірургічного відділення з ліжками денного перебування у Спеціалізованій медико-санітарній частині № 7 з 01.01.2004 року по 31.12.2004 року з урахуванням часу по догляду ОСОБА_1 за малолітньої дитиною до досягнення нею трирічного віку та період роботи з 05.07.1993 року по 30.09.1995 року на посаді медичної сестри анестезиста палати реанімаційного хірургічного відділення у Спеціалізованій медико-санітарній частині № 7 відповідно до вимог ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у подвійному розмірі.
Щодо зарахування до страхового та спеціального стажу роботи періоду навчання позивача у Павлоградському медичному училищі з 01.09.1990 року по 05.07.1993 року, суд зазначає наступне.
Відповідачем, при ухваленні оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років зазначено про неможливість зарахування періоду навчання оскільки відсутня дата початку навчання.
В свою чергу, пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.
Відповідно пункту 8 Порядку №637, час навчання у вищих навчальних,професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Так, позивачем при поданні документів для призначення пенсії за вислугу років до пенсійного органу за даний період було надано виключно диплом молодшого спеціаліста НОМЕР_3 від 05.07.1993 року, в якому
відсутні відомості про періоди навчання.
В свою чергу, архівною довідкою № 576 від 11.10.2021 року підтверджено період навчання в Павлоградському медичному училищі (на денній формі навчання) за спеціальністю «Сестринська справа» з 01.09.1990 року (наказ «Про зарахування на навчання від 06.08.1990 року № 132») по 05.07.1993 року (наказ «Про присвоєння кваліфікації» від 12.07.1993 року № 115).
Однак, на час подання позивачем заяви про призначення пенсії та на час ухвалення оскаржуваного рішення, позивачем така довідка надана не була, а була надана виключно до суду.
Отже, при вирішенні питання правомірності прийняття оскаржуваного рішення та незарахування періодів навчання до страхового стажу позивача, суд не може враховувати довідку, яка була відсутня при розгляді відповідачем питання про призначення позивачу пенсії.
Враховуючи відсутність підтверджуючих документів щодо періодів навчання позивача, відповідачем правомірно не зараховано період навчання позивача до страхового та спеціального стажу.
Щодо зарахування до страхового та спеціального стажу роботи періоду роботи на посаді медсестри палатної хірургічного відділення з ліжками денного перебування у Спеціалізованій медико-санітарній частині № 7 з 01.01.2004 року по 31.12.2004 року з урахуванням часу по догляду ОСОБА_1 за малолітньої дитиною до досягнення нею трирічного віку, суд зазначає наступне.
Згідно Свідоцтва про народження НОМЕР_4 від 17.02.2004 року, у позивачки 08.02.2004 народилась донька.
Відповідно вимог пункту 2.1 Порядку №22-1, період перебування у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами у період з 01 січня 2004 року по 30 червня 2013 року включно підтверджується свідоцтвом про народження дитини, наказом про надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, довідкою з реєстру застрахованих осіб.
Згідно записів №7-11 трудової книжки серії НОМЕР_2 , доданої до позовної заяви, з 01.04.2002 по 09.04.2015 ОСОБА_1 працювала у Спеціалізованій медико- санітарній частині №7 на посаді медсестри палатної хірургічного відділення з ліжками денного перебування (сестра медична палатна хірургічного відділення з ліжками денного перебування).
Відповідно до наказу по Спеціалізованій медико-санітарній частині №7 від 11.03.2004 року №27-К ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) з 29.03.2004 по 08.02.2007 надано частково оплачувану відпустку по догляду за дитиною до 3-х років.
Однак, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що надана позивачем до суду довідка №27-К від 11.03.2004 року отримана позивачем після винесення Головним управління Пенсійного фонду України в Донецькій області оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії, а отже не були розглянуті під час дослідження документів для призначення пенсії.
При цьому, яка вбачається з матеріалів справи, позивач в подальшому з вказаними довідками та наказами до органів Пенсійного фонду України не зверталася, а отже у відповідача не виникло обов`язку в їх розгляді та винесенні відповідного рішення.
Додатково позивачем до суду надано довідку № 240 від 01.02.2022 року, що підтверджує роботу ОСОБА_3 з 05.07.1993 року на посаді медичної сестри анестезиста палати реанімаційного хірургічного відділення у Спеціалізованій медико-санітарній частині №7.
В оскаржуваному рішенні відповідачем роз`яснено, що для зарахування періоду роботи з 05.07.1993 року по 30.09.1995 року на посаді медичної сестри анестезиста палати реанімаційного хірургічного відділення у Спеціалізованій медико-санітарній частині № 7 відповідно до вимог ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у подвійному розмірі рекомендовано надати пільгову довідку.
В той же, час суд наголошує, що законодавством встановлено порядок подання до органів Пенсійного фонду документів про призначення та/або перерахунок пенсії та вимоги до таких документів №22-1 від 25.11.2005 року, який позивачем дотримане не було.
Водночас, суд зазначає, що оскаржуване рішення відповідає зазначеним вимогам, оскільки воно обґрунтоване, прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення відповідно відсутні підстави для його скасування та задоволення вимог ОСОБА_1 .
В свою чергу, суд не може розглядати документи, які підтверджують наявність страхового або спеціального стажу роботи позивача та приймати за результатами їх розгляду рішення, які не були нею надані до пенсійного органу та не були розглянуті останнім.
Оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії, прийняте пенсійним органом на підставі наданих позивачем документів, відповідно правомірність прийняття такого рішення вирішується судом враховуючи наявні у відповідача на час прийняття оскаржуваного рішення підтверджуючі документи.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
В даному випадку, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, враховуючи наявні у нього документи, оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії було прийняте відповідно до вимог діючого законодавства. В свою чергу, суд не може переймати повноваження пенсійного органу та на підставі наданих до суду документів вирішувати питання щодо зарахування окремих періодів до страхового або спеціального стажу роботи позивача та вирішувати питання щодо призначення їй пенсії за вислугу років.
Згідно положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Підсумовуючи викладене вище, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що питання щодо призначення пенсії за вислугу років може бути розглянуте пенсійним органом на підставі заяви позивача та наданих додаткових документів незалежно від наявності рішення пенсійного органу про відмову в призначенні пенсії за вислугу років.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська