Справа № 160/4868/22
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2022 року Справа № 160/4868/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному провадженні (письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Релігійної організації «Релігійна громада «Євангельська християнська церква «Божий ковчег» до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання протиправними та скасування пунктів додатку до рішення,-
29.03.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Релігійної організації «Релігійна громада «Євангельська християнська церква «Божий ковчег» (далі ЄХЦ «Божий ковчег», позивач) до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради (далі відповідач), в якій позивач просить: визнати протиправними та скасувати пункти 124, 125, 126, 127 додатку до рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 15.12.2021 року № 1336 «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою території міста Дніпра».
В обґрунтування позову зазначено, що спірні пункти рішення є незаконними та необґрунтованими і такими, що порушують права позивача з огляду на те, що ЄХЦ «Божий ковчег» є власником будівель і споруд загальною площею 251,6 кв.м (опис: ангар літ. Б1, прибудова літ. Б2 загальною площею 251,6 кв.м, підвал літ. Б2, ганок 63, вбиральня літ. Л1, споруди № 1-6, замощення І), що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вулиця Давидова, будинок 58-Б, що підтверджується: договором пожертви нерухомості, посвідченим 12.11.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В.; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.11.2019 року № 188436496. Споруди №1-6 складаються з воріт, огорожі, хвіртки, водопровідного колодязя. Право власності позивача на огорожі, ворота та хвіртку за вказаною адресою зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у зв`язку із чим позивач вважає, що включення виконавчим комітетом Дніпровської міської ради в додаток до рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 15.12.2021 року № 1336 пунктів 124, 125, 126, 127 щодо демонтажу воріт, огорожі, хвіртки, які знаходяться у власності позивача, є грубим порушення частини 4 статті 13, частини 4 статті 41 Конституції України, частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України, статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Ухвалою суду від 04.04.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників на підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
06.06.2022 року Дніпровською міськрадою надано до суду відзив, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову повністю та зазначив, що відповідно до п.2.2.16 Статуту Комунального підприємства «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради», затвердженого рішенням Дніпровської міської ради №51/45, підприємство має право видавати суб`єктам господарювання усіх форм власності, установам, закладам та фізичним особам обов`язкові до виконання приписи про усунення допущених ними порушень Правил благоустрою території міста. 26.07.2021 року КП «Управління контролю за благоустроєм міста» було здійснено обстеження міської території по вул. Давидова, в районі будинку №58, що підтверджується актом обстеження №2/26/07-1. При обстеженні виявлено огорожі в кількості 2 одиниці, хвіртку та ворота. Вказані споруди встановлено з порушенням п.3.2 Правил благоустрою території міста Дніпропетровська (рішення Дніпропетровської міської ради №44/43 від 27.11.2013 року), згідно до яких на об`єктах благоустрою міста забороняється самовільно порушувати об`єкти благоустрою (їх частини) та/або використовувати їх не за функціональним призначенням. Земельна ділянка, на якій розміщено вищевказані огорожі, використовуються власником без правовстановлюючих документів та договорів оренди землі, що є порушенням Земельного кодексу України.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 15.12.2021 року виконавчим комітетом Дніпровської міської ради прийнято рішення №1336 «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою території міста», відповідно до якого вирішено:
1. Вжити заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою території міста Дніпра, затверджених рішенням міської ради від 27.11.2013 року №44/43 (зі змінами), стосовно самовільно встановлених на території міста гаражів, споруд (у тому числі пересувних), огорож згідно з переліком (додаток), а саме: зобов`язати власників зазначених об`єктів демонтувати їх власними силами протягом 5 днів з дня прийняття цього рішення та привести земельні ділянки на місцях демонтованих об`єктів до первісного стану;
2. У разі невиконання вимог (п.1 цього рішення) інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради, Комунальному підприємству «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради власними силами або із залученням інших комунальних підприємств та сторонніх організацій вжити заходів щодо усунення наслідків порушень Правил шляхом демонтажу об`єктів (п.1 цього рішення), забезпечити їх транспортування, зберігання та складання акта, який підписується представниками інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради, КП «Управління контролю за благоустроєм міста» та залученими особами, що були присутні під час його проведення;
3. Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради у разі примусового демонтажу привести до первісного стану земельні ділянки на місцях демонтованих об`єктів (п.1 цього рішення);
4. Департаменту громадського порядку і цивільного захисту Дніпровської міської ради та Комунальному підприємству «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради забезпечити охорону громадського порядку під час усунення наслідків порушень Правил (п. 1 цього рішення);
5. Встановити, що об`єкти (п.1 цього рішення):
5.1. Можуть бути повернені власнику у разі надання документів, що посвідчують особу, підтверджують право власності на демонтовані об`єкти, а також документів про оплату послуг і відшкодування витрат, пов`язаних із їх демонтажем, транспортуванням та зберіганням;
5.2. Зберігаються протягом шести місяців з дати проведення демонтажу, а після закінчення терміну зберігання передаються до Комунального підприємства «Дніпроековторресурс» Дніпровської міської ради для їх утилізації.
Додатком до рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 15.12.2021 року № 1336 «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою території міста Дніпра» визначені споруди, що підлягають демонтажу, зокрема, пункти 124-127 стосуються таких об`єктів: вул. Давидова, в районі будинку №58 (огорожа, хвіртка, огорожа, ворота).
Судом встановлено, що Релігійна організація «Релігійна громада «Євангельська християнська церква «Божий ковчег» є власником будівель і споруд загальною площею 251,6 кв.м (опис: ангар літ. Б1, прибудова літ. Б2 загальною площею 251,6 кв.м, підвал літ. Б2, ганок 63, вбиральня літ. Л1, споруди № 1-6, замощення І), які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вулиця Давидова, будинок 58-Б, що підтверджується:
- договором пожертви нерухомості, посвідченим 12.11.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В.;
- витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.11.2019 року № 188436496.
З технічного паспорта на громадський будинок 58-Б по вул. Давидова вбачається, що споруди № 1-6 складаються з воріт, огорожі, хвіртки та водопровідного колодязя.
З наданої позивачем схеми розташування будівель та споруд, які належать позивачу на праві власності по вул. Давидова, будинок 58-Б та графічного матеріалу № 54 додатку до рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 15.12.2021 р. № 1336 випливає, що оскаржувані пункти 124-127 рішення відповідача стосуються об`єктів, які належать позивачу.
Вважаючи протиправними пункти 124, 125, 126, 127 додатку до рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 15.12.2021 року № 1336 «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою території міста Дніпра» позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Закон України від 06 вересня 2005 року № 2807-IV «Про благоустрій населених пунктів» (далі по тексту - Закон №2807) є спеціальним законом, який визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №2807 благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращення мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля. В той же час, заходи з благоустрою населених пунктів - роботи щодо відновлення, належного утримання та раціонального використання територій, охорони та організації упорядкування об`єктів благоустрою з урахуванням особливостей їх використання.
Управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень (стаття 5 Закону №2807).
Згідно зі статтею 10 Закону № 2807 до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема, затвердження правил благоустрою територій населених пунктів. До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.
В силу статті 12 Закону № 2807 суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.
Крім того, підпунктом 7 пункту «а» статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить як власні (самоврядні) повноваження організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.
У відповідності до статті 34 Закону №2807 правила благоустрою території населеного пункту - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила включають, зокрема, порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою; порядок розміщення малих архітектурних форм; порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів.
Частиною першою статті 40 Закону №2807 визначено, що самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.
Таким чином, Закон №2807 наділяє повноваженням міські ради та їх виконавчі органи здійснювати самоврядний контроль у сфері благоустрою міста Дніпра.
Згідно оскаржуваного рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 15.12.2021 року №1336 «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою території міста» визначено демонтувати самовільно встановлені на території міста гаражі, споруди, огорожі.
При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.
У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво. У разі неможливості виконання рішення суду особою, яка здійснила таке самочинне будівництво (смерть цієї особи, оголошення її померлою, визнання безвісно відсутньою, ліквідація чи визнання її банкрутом тощо), знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється за рішенням суду за рахунок коштів правонаступника або за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету та в інших випадках, передбачених законодавством. Виконання рішення суду, що набрало законної сили, щодо знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
Таким чином, об`єкти самочинного будівництва підлягають знесенню виключно за рішенням суду. Законодавством України не передбачено повноважень органів місцевого самоврядування щодо затвердження порядків, положень чи будь-яких інших документів, які регламентують проведення демонтажу встановлених споруд.
Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.10.2019 року у справі № 705/6569/16-а.
Відповідачем не надано доказів щодо видання органом державного архітектурно-будівельного контролю позивачу припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил стосовно самочинно збудованих об`єктів або рішення суду про знесення самочинно збудованих об`єктів та в матеріалах справи такі докази відсутні.
Наведене свідчить про відсутність підстав вважати належні позивачу на праві власності огорожі, хвіртку та ворота по АДРЕСА_1 , самовільно збудованими ЄХЦ «Божий ковчег».
Враховуючи вказані вище обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки оскаржуване рішення відповідача було прийнято щодо огорож, хвіртки та воріт, право приватної власності позивача на які зареєстровано у встановленому законом порядку, то пункти 124, 125, 126, 127 додатку до рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 15.12.2021 року № 1336 «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою території міста Дніпра» є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірність прийняття пунктів 124, 125, 126, 127 додатку до рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 15.12.2021 року № 1336 «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою території міста Дніпра».
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені сторонами доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
За наведених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в розмірі 992,40 грн. підлягає стягненню за рахунок відповідача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Визнати протиправними та скасувати пункти 124, 125, 126, 127 додатку до рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 15.12.2021 року № 1336 «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою території міста Дніпра».
Стягнути на користь Релігійної організації «Релігійна громада «Євангельська християнська церква «Божий ковчег» за рахунок Виконавчого комітету Дніпровської міської ради судові витрати у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар