Справа № 460/10038/22
Суддя: С.М. Дуляницька
Дата ухвалення: 2022-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2022 року м. Рівне №460/10038/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Морган Феніче"
доРівненської митниці
про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості товарів, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Морган Феніче" (далі ТОВ "Морган Феніче", позивач) звернувся до суду з позовом до Рівненської митниці (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів №UA204020/2021/000042/2 від 08.10.2021 та картку відмови у прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №UA204020/2021/00986.

Вимоги позовної заяви ґрунтуються на тому, що позивач, за наявності усіх необхідних документів, звернувся до митного органу для здійснення митного оформлення товару 2876Н-8А моторизована версія (країна походження Китай, в кількості 300 штук, за ціною 23,63 євро, на загальну суму 7089,00 євро) та двигун (електричний двигун, ПС, 50Вт, країна походження Китай, в кількості 300 штук, за ціною 4,86 євро, на загальну суму 1458,00 євро), що були придбані позивачем у польської компанії GHG Spolkaz.o.o. на виконання умов Договору на контрактне виробництво меблів №S_GHG_0420 від 24.01.2020 з урахуванням доповнення до такого договору, укладеного між сторонами 07.10.2021. У зв`язку із вказаним, позивач стверджує, що ним було подано відповідачу митну деклараціюUA204020/2021/031559 від 08.10.2021, в якій було задекларовано вказаний товар та використано основний метод визначення митної вартості за ціною договору.

Позивач стверджує, що відповідачем протиправно, в порушення норм ст.57 Митного кодексу України (далі - МК України), та за наявності усіх необхідних документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товарів, рішенням про коригування митної вартості товарів №UA204020/2021/000042/2 від 08.10.2021 було визначено, що числове значення митної вартості товару №1 в розмірі 461113,6899грн. або у валюті контракту 15149,3764 євро, виходячи з того, що митниця володіє інформацією щодо рівня митної вартості вказаної у МД № UA204020/2021/15026 від 14.05.2021 та № UA204020/2021/01312 від 18.01.2021 за митною вартістю 4,07дол.США та прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2021/00986. Сторона позивача вважає, що відповідач безпідставно поставив під сумнів подані йому документи і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки митним органом не доведено обставин, які б свідчили про існування у нього достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару. Вважає, що застосування митним органом резервного методу для визначення митної вартості товару є протиправним та необґрунтованим. Наголошує на тому, що після прийняття оскаржуваного рішення, у зв`язку із виробничою потребою в отриманні придбаних механізмів (фурнітури), позивач був змушений задекларувати зазначений вище товар за визначеними митним органом цінами, сплатити всі необхідні митні платежі та провести відповідні митні процедури для випуску такого товару у вільний обіг на території України. З огляду на це, просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 12.04.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач у строк, встановлений судом, подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти позовних вимог. Зазначив, що сторона відповідача позов не визнає. В обґрунтування заперечень покликається на те, що при проведенні у відповідності до положень статті 54 МК України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією, митниця встановила, що декларантом до митного оформлення було подано документи, які не спростовують сумніву митного органу у правильності визначення митної вартості товарів, з огляду на те, що додатком до договору на переробку давальницької сировини на митній території України №S_GHG_0420 від 24.01.2020 б/н від 20.07.2021 обумовлено, що товар №1 є об`єктом купівлі-продажу, однак не вказано на яких умовах виставлено ціну за товар та не вказано умови оплати за товар на умовах договору купівлі-продажу, а також того, що митний орган володіє ціновою інформацією щодо митного оформлення товару №1 за митною вартістю 4,07 доларів США згідно МД №UA204020/2021/15026 від 14.05.2021 та №UA204020/2021/01312 від 18.01.2021. Наголошує на тому, що коригування митної вартості було обумовлено і тим, що митним органом пропонувалося декларанту надати додаткові документи, які підтверджують інформацію щодо числових значень складових митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, зокрема шляхом надання таких додаткових документів як: виписки з бухгалтерської документації продавця стосовно формування вартості товару на заявлених комерційних умовах поставки, прайс-листи, висновки експертних організацій стосовно ціни на товар, МД країни відправлення, але у відповідь на вказане від особи, уповноваженої на роботу з митницею, було отримано лист від 08.10.2021 вих.№08/10 з якого слідувало, що декларантом додаткові документи надаватись не будуть. Вказує, що у зв`язку із зазначеним, для визначення митної вартості оцінюваних товарів було використано вартість альтернативних товарів за схожими фізичними характеристиками та призначенням, відповідно до інформації, що наявна в митниці, згідно рівнів митної вартості ЄАІС.

Таким чином, сторона відповідача вважає, що оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є такими, що прийняті митним органом в межах його повноважень та на підставі чинного законодавства України. З огляду на наведене, сторона відповідача просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою від 13.05.2022 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про проведення розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позивачем надано відповідь на відзив, якою, на його переконання, спростовуються доводи, наведені у відзиві, а також наголошується на тому, що відповідач хибно вказує про неправомірність надання позивачем в якості доказу проформи-інвойс від 06.10.2021 №20211006-1 лише з тієї підстави, що цей документ не подавався до митного оформлення, адже такий доказ свідчить про те, що між позивачем і продавцем товару відбувалися перемовини щодо подальшого придбання товару і узгодження таким чином майбутніх істотних умов придбання товару, які були в подальшому викладені у інвойсі, який і був наданий декларантом відповідачу органу до митного оформлення. Вказує, що проформа-інвойс не виконує функції рахунку як платіжного документа і не містить вимоги про сплату зазначеної в ньому суми, а може бути виписаним на ще не відвантажений товар, щоб повідомити покупця про основні характеристики товару та його ціну, саме тому в подальшому сторони можуть змінити якісь з умов поставки товару. Звертає увагу на те, що розбіжності у кількості місць та пакунків у таких документах як сертифікат про походження, пакувальний лист, які були складені у серпні 2021 року, та коносаменті №ХМ21080804А і митній декларації, які були складені у жовтні 2021 року обумовлені тим, що перевезення товару морем є складним процесом, в ході якого може виникати необхідність змінити кількість місць та пакунків, при цьому при декларуванні товару було враховано лише ті документи, які свідчать про фактичну (реальну) ситуацію, зокрема, коносамент, який видається морським перевізником вантажу та засвідчує прийняття конкретної кількості вантажу (місць, пакунків та ваги) до перевезення, оскільки призначення сертифікату відповідності не у тому щоб засвідчувати кількість упакувань, а вказувати країну походження товару.

Відповідач правом на подання заперечень не скористався.

Згідно з приписами статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив таке.

24.01.2020 між ТОВ "Морган Феніче" (Україна) як виконавцем та GHG Spolkaz.o.o (Польща) як замовником укладено Договір на контрактне виробництво меблів №S_GHG_0420 від 24.01.2020 (далі - Договір), за умовами пункту 9 розділу V якого замовник замовляє послуги виконавця стосовно виробництва продукції з матеріалів замовника, а виконавець надає послуги та доставляє продукцію замовнику за цим договором. Пунктом 11 розділу V Договору встановлено, що виконавець вироблятиме продукцію з матеріалів замовника та інших матеріалів, придбаних виконавцем.

13.08.2021 на підставі комерційного рахунку №RMT20210622-2 GHG Spolkaz.o.o (Польща) придбало у RemacroMachinery&Technology (Wujiang) CO., LTD (Китай) виготовлені ним 300 систем 2876Н-8А моторизованої версії механізму всього на загальну суму 9874,38 доларів США, з умовою доставки Товару на адресу ТОВ "Морган Феніче".

13.08.2021 продавцем товару - RemacroMachinery&Technology (Wujiang) CO., LTD (Китай) було складено пакувальний лист на ім`я GHG Spolkaz.o.o (Польща) з умовою доставки товару по комерційному рахунку №RMT20210622-2 від 13.08.2021 на адресу вантажоодержувача - ТОВ "Морган Феніче" (Україна).

Вантаж було супроводжено сертифікатом походження з Китайської народної республіки №С91018 від 31.08.2021, виданим на вантаж, що слідує на адресу вантажоодержувача ТОВ "Морган Феніче" від експортера RemacroMachinery&Technology (Wujiang) CO., LTD (Китай), яким засвідчено факт того, що товари вироблені у Китаї і що вони відповідають правилам походження з Республіки Китай. В графі 10 вказаного сертифікату зазначено інформацію про номер і дату інвойсу №RMT20210622-2 від 13.08.2021 (а.с.44).

З вказаного слідує, що покупцем товару у виробника, згідно документів, наявних в матеріалах справи, станом на 13.08.2021 була компанія GHG Spolkaz.o.o (Польща), а вантажоодержувачем такого товару мав бути позивач.

За даними коносаменту №ХМ21080804А від 03.10.2021 вантажовідправником RemacroMachinery&Technology (Wujiang) CO., LTD (Китай) у порті завантаження Шанхай навантажено на судно СМА SGM Таня 0BXA7W1MA 18 пакунків з аксесуарами для крісельних механізмів і двигун загальною масою брутто 5222,00кг або 16,28 м.куб. для одержувача/замовника - ТОВ "Морган Феніче" до порту розвантаження Одеса, Україна, що відповідає умовам поставки FOB Шанхай. У коносаменті зазначено, що замовлення належить передати експедиторській компанії Лімертін Карго Делівері ТОВ (а.с.49).

06.10.2021 компанією GHG Spolkaz.o.o (Польща) було складено на адресу позивача проформу-інвойс №20211006-1 за умовами якої продавець - GHG Spolkaz.o.o (Польща), отримувач - ТОВ "Морган Феніче", умови доставки: FOB Шанхай, валюта: євро, товар: Механізми Recliner в кількості 300 наборів за ціною 23,63 євро на загальну суму 7089,00 євро та мотор (електричний універсальний двигун, постійного струму, 50Вт) в кількості 300 штук за ціною 4,86 євро на загальну суму 1458,00 євро. Сума за такою проформою-інвойсом становить 8547,00 євро. В розділі примітки продавцем вказано: ввірені товари та те, що країна походження: Польща (а.с.38, 45).

07.10.2021 між ТОВ "Морган Феніче" (Україна) та GHG Spolkaz.o.o (Польща) було укладено Доповнення до договору на контрактне виробництво меблів №S_GHG_0420 від 24.01.2020, яким було визначено, що сторони Договору дійшли згоди, що виконавець викупить матеріали, що були отримані відповідно до митних декларацій, згідно рахунку №MF від 07.10.2021 на суму 8547,00 євро. У пункті 2 такого доповнення до Договору сторони зазначили, що відповідно до договору на контрактне виробництво меблів №S_GHG_0420 від 24.01.2020 ціни на матеріали, які передаються, встановлені згідно рахунку №MF від 07.10.2021 (а.с.37).

Судом встановлено, що 07.10.2021 компанією GHG Spolkaz.o.o (Польща) було оформлено рахунок №MF за яким продавець - GHG Spolkaz.o.o, отримувач - ТОВ "Морган Феніче" на умовах поставки FOB Шанхай, продає товар: 2876Н-8А моторизована версія країни походження Китай в кількості 300 штук за ціною в євро 23,63000 на загальну суму 7089,00 євро та двигун (електричний двигун, ПС, 50Вт) країни походження Китай в кількості 300 штук за ціною в євро 4,8600 на загальну суму 1458,00 євро (а.с.39).

Як свідчать відбитки штампів Одеської митниці ДФС на вищевказаних документах, а також на міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) №1254 товар для отримувача - ТОВ "Морган Феніче" прибув в Україну 03.10.2021.

Судом також встановлено, що комплекс послуг по перевезенню виконано нерезидентом морським транспортом СМА SGM Таня 0BXA7W1MA та транспортно-експедиційне обслуговування здійснювалося компанією ТОВ "Лімертін Карго Делівері", про що свідчить рахунок на оплату №1413 від 01.10.2021, складений на підставі Договору №08/11/2019-А від 08.11.2019 та коносаментів №ХМ21080804А та №ХМ21080804В, в якому зафіксовано вимогу до ТОВ "Морган Феніче" з приводу оплати вказаних послуг, а доставка товару з Одеського морського торгового порту (ОМТП) до позивача у смт.Квасилів здійснювалося ФОП ОСОБА_1 на підставі міжнародної товарно-транспортної накладної №1254.

Як встановлено судом, 27.10.2021 ТОВ "Морган Феніче" сплатило на банківський рахунок компанії GHG Spolkaz.o.o 215338,65 євро (двісті п`ятнадцять тисяч триста тридцять вісім євро 65 центів) з призначенням платежу "Контракт S-GHG_0420 від 24.01.2020 (112072,05євро) та Контракт 21GHG від 11.01.2021 (103266,60євро)", що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті або банківських металах №432 від 27.10.2021 (а.с.53).

08.10.2021 уповноваженою особою ТОВ "Морган Феніче" було подано до митного оформлення митну декларацію №UA204020/2021/031559, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар:

- №1 Механізми (фурнітура) Recliner-300наборів, до складу одного набору входить: 2802 трубка, що обертається, 8A (RA) - 1шт, блок електроживлення 29В/2А 1065А2902000UCE/GS (R1) - 1шт, дротова перемичка VDE (Д=3М) (R7) - 1шт, задній внутрішній чотиригранник у зборі MW-8A (RA)-1шт, зовнішній болт з шестигранною коловкою -1/4"Ч38&Bulong LC giacngoai (R4)-8шт, кругла шпонка Ш10*55мм R3.306.06.055A (R2) - 2 шт., (лівий/правий) комплект-1шт, передній внутрішній чотиригранник у зборі -8A (RA) - 1шт, передній рульовий гвинт 7/Ф22*571.5 (R7) - 1шт, протиковзаюча гайка 1/4" (R1)-8шт., самонарізний гвинт M7x13 (R1)-14шт., червона пружина розтягнення - Ф17*Ф2.0*175мм-52.25 округла (R4)-2шт, шпонка Ф2 (R4)-2шт., муфта (R2)-2шт. Поставляється в розібраному вигляді для можливості транспортування;

- №2 Двигун, електричний універсальний постійного струму. Потужністю 50W (50Вт). Призначений для підйомного механізму для складання крісел -300шт.

Відповідно до вказаної митної декларації відправник/експортер - REMACRO MACHINERY&TECHNOLOGE (WUJIANG)CO.,LTD (Китай), одержувач - ТОВ "Морган Феніче",Торговельна країна (графа 11 МД) - Польща, країна відправлення/експорту - Китай (графа 15 МД), умови поставки: FOB СN Shanghai (Шанхай). Валюта та загальна сума за рахунком EUR8547,00 (графа 22 МД), що відповідає ціні товару, вказаній у графах 42 МД (7089,00 євро по Товару №1 та 1458,00 євро по Товару №2). Метод визначення митної вартості 1 (за ціною договору) (графи 43 МД).

Для митного оформлення декларантом було подано відповідачу разом з митною декларацією такі документи: пакувальний лист №б/н від 13.08.2021; рахунок-фактура (інвойс) №MF від 07.10.2021; коносамент №ХМ21080804А від 03.10.2021; автотранспортна накладна №1254 від 01.10.2021; сертифікат про походження товару №С91018 від 31.08.2021; рахунок-фактура №1413 від 01.10.2021; зовнішньоекономічний договір №S_GHG_0420 від 24.01.2020, Доповнення до зовнішньоекономічного договору №13 від 23.03.2020, Доповнення до зовнішньоекономічного договору №S_GHG_0420_1020 від 13.11.2020, Доповнення до зовнішньоекономічного договору б/н від 07.10.2021, Договір про перевезення №08/11/2019-А від 08.11.2019, рахунок-фактура №RMT20210622-2 від 13.08.2021, лист №08/10 від 08.10.2021(дані графи 44 МД).

За результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, відповідачем надіслано позивачу електронне повідомлення, в якому було зазначено, що подані документи містять певні розбіжності. При цьому, митний орган повідомив про можливість визнання заявленої декларантом митної вартості за умови надання додаткових документів. Зазначене не заперечується сторонами справи за змістом поданих ними заяв по суті спору.

Разом з тим, позивач листом №08/10 від 08.10.2021 повідомив відповідача, що документи для підтвердження митної вартості товару додаватися не будуть і просив прийняти рішення без врахування термінів, передбачених частиною третьою статті 53 МК України.

08.10.2021 Рівненською митницею Державної митної служби України прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2021/000042/2 по митній декларації №UA204020/2021/031559.

В обґрунтування прийнятого рішення (графа 33 МД) митним органом зазначено, що митна вартість імпортованого товару №1 не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем визначеним декларантом, оскільки декларантом не подано жодних додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 МКУ та у відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документів чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положенням ст.17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994р. Зокрема, вказано, що митна вартість імпортованого товару №1 не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, у зв`язку з: 1) додатком до договору на переробку давальницької сировини на митній території України №S_GHG_0520 від 24.01.2020 б/н від 20.07.2021 обумовлено, що товар №1 є об`єктом купівлі-продажу, однак не вказано на яких умовах виставлено ціну за товар та не вказано умови оплати за товар на умовах купівлі-продажу; 2) митний орган володіє інформацією щодо митного оформлення товару №1, а саме за митною вартістю 4,07 доларів США згідно МД № UA204020/2021/15026 від 14.05.2021 та № UA204020/2021/01312 від 18.01.2021.

Водночас, відповідач також зазначив про можливість визнання заявленої декларантом митної вартості за умови надання додаткових документів, які підтверджують інформацію щодо числових значень складових митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, зокрема, таких як: виписки з бухгалтерської документації продавця стосовно формування вартості товару на заявлених комерційних умовах поставки, прайс-листи, висновки експертних організацій стосовно ціни на товар, МД країни відправлення.

В підсумку, у рішенні митного органу зазначено, що за результатом проведеної відповідно до положень ч.4 ст.57 МК України процедури консультації з декларантом, митну вартість товару №2 скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень ст.64 МК України, з огляду на відсутність у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 МК України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (ст.62 МК України), інформації щодо складових вартості товарів, наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (ст.63 МК України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МКУ, митну вартість імпортованого товару №1 механізми (фурнітура) визначено на основі інформації, якою володіє митниця щодо рівня митної вартості вказаної у МД № UA204020/2021/15026 від 14.05.2021 та № UA204020/2021/01312 від 18.01.2021 за митною вартістю 4,07 долара США/кг. У зв`язку із чим числове значення митної вартості товару №1 становить 461113,6899 грн. або у валюті контракту 15149,3764 євро.

З урахуванням прийнятого рішення, Рівненською митницею складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2021/00986, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією №UA204020/2021/031559 від 08.10.2021. У картці відмови декларанту роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме: проведення декларування товарів відповідно до положень ст.257 МК України, здійснивши коригування заявленої митної вартості відповідно до прийнятого митним органом письмового Рішення про коригування митної вартості товарів від 08.10.2021№UA204000/2021/00042/2. Одночасно, декларанту роз`яснено право на оскарження прийнятого відповідачем рішення до митного органу вищого рівня або до суду.

Випуск вищевказаних товарів у вільний обіг здійснено за митною декларацією №UA204020/2021/031606від 08.10.2021, де донарахована сума митних платежів склала 32884,81 грн.

Не погоджуючись з рішенням митного органу про коригування митної вартості імпортованих товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 1 МКУкраїни, відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Частинами першою-третьою ст.54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

При цьому, пунктом 1 частини четвертої цього Кодексу перебачено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За нормами частини п`ятої статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

В силу вимог частини шостої цієї ж статті, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У свою чергу, за правилами частини сьомої цієї статті, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, то заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частини першої статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Стаття 57 МК України визначає такі методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту: 1)основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами першою, другою статті 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Положеннями частини третьої цієї ж статті встановлено, що в разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу вимог частини п`ятої статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За правилами частини першої статті 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

З урахуванням вимог частини другої цієї статті, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини четвертої статті 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з частиною п`ятою цієї ж статті, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною десятою статті 58 МК України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

При цьому, частиною одинадцятою статті 58 МК України імперативно встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Частиною дев`ятою статті 58 МК України визначено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

З аналізу вищенаведених законодавчих норм, суд приходить до висновку, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на імпортерові, але, при цьому, митний орган може витребувати додаткові документи у випадку наявності у нього обґрунтованих сумнівів з приводу достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні вищенаведених статей, сумніви митниці є обґрунтованими тоді, коли:

- надані декларантом документи містять розбіжності;

- не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- наявні ознаки підробки.

Відповідно, наведені норми зобов`язують митний орган зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Не зазначення митним органом у рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми, чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, випробовування додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості товарів.

Наведене узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 22.10.2019 у справі №804/7761/15, від 10.10.2019 у справі №809/1469/16 та від 23.10.2020 у справі №810/690/17. При цьому, в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, ч.4 ст.54 МК України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

З матеріалів справи судом встановлено, що у графі 33 оскаржуваного позивачем рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем зазначено, що митна вартість імпортованого позивачем товару №1 не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, та за рівнем, визначеним декларантом, у зв`язку з відсутністю з тим, що декларантом не подано жодних додаткових документів, витребуваних митницею, при тому, що митний орган володіє ціновою інформацією щодо митного оформлення товару №1 за митною вартістю 4,07 долара США/кг згідно МД № UA204020/2021/15026 від 14.05.2021 та № UA204020/2021/01312 від 18.01.2021, а також того, що у додатку до Договору при наявності обумовленої умови про те, що товар №1 є об`єктом купівлі-продажу, не містить інформації про те на яких умовах виставлено ціну за товар та не вказано умов оплати.

Зазначені висновки митного органу суд оцінює критично з огляду на таке.

В якості недоліку Рівненською митницею зазначено, що вказані позивачем ціни за товар є іншими ніж ціни ідентичного товару, митне оформлення якого здійснювалося у попередній період часу, та до митного оформлення не надано жодних документально підтверджених відомостей у числових виразах, що піддаються обчисленню у порівнянні з ціною ідентичного товару, митне оформлення якого проводилося у попередній період часу, а саме по МД № UA204020/2021/15026 від 14.05.2021 та №UA204020/2021/01312 від 18.01.2021.

Дослідженням наявних у справі письмових доказів судом встановлено, що за умовами Доповнення до договору на контрактне виробництво меблів №S_GHG_0420 від 24.01.2020, укладеного 07.10.2021 між позивачем та GHG Spolkaz.o.o (Польща), сторонами такого правочину було погоджено продаж позивачу товару, згідно рахунку №MF від 07.10.2021 на суму 8547,00 євро. Вказане не заперечується відповідачем, який у оскаржуваному рішенні зазначив про те, що товар №1 є об`єктом купівлі-продажу.

Слід зазначити, що рахунок №MF від 07.10.2021, на який покликаються сторони Доповнення від 07.10.2021 до Договору на контрактне виробництво меблів №S_GHG_0420 від 24.01.2020, містить відомості не лише про товар №1 (2876Н-8А моторизована версія), його походження, кількість, ціну за одиницю та загальну вартість, але і відомості про товар №2 (Двигун (електричний двигун, ПС, 50Вт), його походження, кількість, ціну за одиницю та загальну вартість, при цьому при всіх однакових умовах такого рахунку (інвойсу) митний орган не має жодних зауважень, заперечень чи сумнівів щодо товару №2, тобто не вказує про те, що він не може встановити на яких умовах виставлено ціну за такий товар та про відсутність умов оплати за товар на умовах купівлі-продажу, натомість зазначає такі сумніви лише щодо товару №1.

Оцінюючи оскаржуване рішення в цій частині, суд зазначає, що рішення суб`єкта владних повноважень має відповідати вимогам ч.2 ст.2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, відповідач до двох товарів, які вказані у одному і тому ж рахунку (інвойсі) при наявності однакових умов та однакових товаросупровідних документів, приходить до абсолютно різних висновків, адже при наведені у оскаржуваному рішенні сумнівів в умовах продажу товару №1, митний орган не вказує на наявність аналогічного сумніву щодо товару №2, більше того, не вказує на те, що до такого товару не може бути застосовано перший (основний) метод визначення митної вартості за ціною договору. Вказане свідчить про необґрунтованість оскаржуваного рішення та недотримання відповідачем при його прийнятті вимог щодо неупередженості, добросовісності та розсудливості.

Суд зазначає, що у пункті 2 Доповнення від 07.10.2021 до Договору на контрактне виробництво меблів №S_GHG_0420 від 24.01.2020 сторони зазначили, що ціни на матеріали, які передаються, встановлені згідно рахунку №MF від 07.10.2021, що свідчить про те, що сторонами було узгоджено таку істотну умову, як ціна товару, з посиланням на ціни вказані у зазначеному рахунку. При цьому у пункті 1 такого Доповнення зазначено, що позивач здійснить саме викуп товарів, вказаних у рахунку №MF від 07.10.2021, а не будь-який інший правочин, при цьому викуп є нічим іншим як купівлею-продажем товару. Істотними умовами договору купівлі-продажу є предмет і ціна. За наслідками аналізу матеріалів справи суд дійшов висновку, що позивачем та продавцем товару компанією GHG Spolkaz.o.o (Польща) було узгоджено істотні умови придбання позивачем як товару №2, так і товару №1, вказаних у рахунку №MF від 07.10.2021. Зазначене не спростовано відповідачем жодними доказами.

Матеріалами справи підтверджується, що платіжним дорученням в іноземній валюті або банківських металах №432 від 27.10.2021 Позивач здійснював оплату на адресу GHG Spolkaz.o.o (Польща) коштів в рахунок оплати в тому числі по Договору №S_GHG_0420 від 24.01.2020. Оцінюючи вказаний доказ з урахуванням твердження відповідача про його неналежність, оскільки він не містить посилання на інвойс, суд зазначає наступне. Порядок оформлення банківських документів не належить до сфери регулювання митного права. Відповідно до пункту 2.2 Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затверджене постановою Правління Національного банку України №216 від 28.08.2008, платник заповнює реквізит «Призначення платежу» в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару в іноземній валюті або банківських металів.

Чинним законодавством України не встановлено обов`язку здійснювати посилання на інвойс чи проформу в банківському платіжному документі, а відповідно, відсутність у банківських документах посилання на інвойс, за умови наявності вказівки на контракт, який оплачується, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару, а у сукупності з іншими документами, що стосуються поставки оцінюваного товару, і були надані товариством для митного контролю, дозволяють ідентифікувати платіж з оцінюваним товаром.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 25.05.2021 у справі № 520/10386/2020, від 22.08.2019 у справі №810/2784/18.

Крім того, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів і відповідачем не було доведено того, що позивач сплатив за товар іншу ціну, ніж та, яка була вказана у рахунку (інвойсі) №MF від 07.10.2021.

З матеріалів справи слідує, що у ній наявні встановлені законодавством та достатні для визначення митної вартості товару документи, при цьому викладена в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA204020/2021/000042/2 від 08.10.2021 вимога відповідача щодо надання додаткових документів не ґрунтується на нормах законодавства.

Суд звертає увагу на те, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати можна тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Така позиція суду узгоджується із обов`язковою для врахування правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема у постанові від 04.04.2018 у справі № 826/27058/15.

Судом встановлено, що в рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем всупереч вказаним вище правовим нормам не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, за наслідками яких розпочалась процедура консультацій та причини, через які митна вартість імпортованого позивачем товару не може бути визначена за ціною договору.

Матеріалами справи документально не підтверджено факту надання декларантом позивача документів, що містять розбіжності, наявність ознак підробки або те, що вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

З приводу твердження відповідача про те, що проформа-інвойс від 06.10.2021 №20211006-1 містила інформацію про походження товару з країни Польща, а рахунок (інвойс) №MF від 07.10.2021 вже містив інформацію про походження товару з Китаю, то суд зазначає, що вказана обставина не свідчить про подання декларантом митному органу документів, що містять розбіжності, адже як вбачається з митних декларацій (графа 44 МД) проформа-інвойс не подавалася позивачем митному органу і це визнає у відзиві на позовну заяву відповідач. Суд погоджується з твердженням позивача відносно того, що проформа-інвойс у міжнародному праві є документом, який складається до того, як стає відомою повна інформація про товари і такий документ може бути складений на ще не відвантажений товар, в тому числі для того, щоб повідомити можливого покупця про основні характеристики товару та його ціну, при цьому надання покупцю проформи-інвойс не виключає того, що сторонами в подальшому в інвойсі будуть вказані інші або більш детальні характеристики товару. З огляду на зазначене, враховуючи те, що митному органу разом з митною декларацією підлягають до надання документи, в яких міститься достовірна і повна інформація, то відповідно надання проформи-інвойс митному органу не є обов`язковим у разі, якщо в подальшому рахунок (інвойс) міститиме більш коректні, уточнені відомості про товар. При цьому суд зазначає, що проформа-інвойс вказує про те, що сторони здійснювали попереднє узгодження умов договору купівлі-продажу товару, на відповідних умовах, а тому твердження відповідача про безпідставність надання суду такого документу відхиляється в тому числі з урахуванням норми ч.1 ст.77 КАС України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Стосовно доводів відповідача в частині надання позивачем до митної декларації документів, у яких наведено різну кількість місць та пакунків, що не дає йому можливості однозначно ідентифікувати ввезені товари в Україну з товарами придбаними GHG Spolkaz.o.o у Китаї за інвойсом від 13.08.2021 №RMT20210622-2, то суд зазначає наступне. Оцінюючи кожен наявний в матеріалах справи доказ окремо, а також їх в сукупності, вбачається, що придбання товару у Китаї в його виробника компанії RemacroMachinery&Technology (Wujiang) CO., LTD було здійснено польською компанією GHG Spolkaz.o.o. у зв`язку із чим у серпні 2021 року було оформлено як інвойс №RMT20210622-2 від 13.08.2021, так і сертифікат про походження від 31.08.2021 та пакувальний лист від 13.08.2021 №б/н. В подальшому вже після набуття права власності на такий товар польською компанією GHG Spolkaz.o.o. не було відчужено такий товар для позивача, у зв`язку із чим у жовтні 2021 року перевізником було складено коносамент №ХМ21080804А, в який було внесено інформацію станом на дату його складання. Суд зазначає, що в оскаржуваному рішенні митний орган не вказував на наявність буд-яких невідповідностей по вазі товару або його кількості, що свідчить про відсутність таких зауважень у суб`єкта владних повноважень, крім того, суд погоджується з доводами позивача в частині того, що призначенням сертифікату відповідності є засвідчення країни походження товару, а не встановлення остаточних відомостей про вагу та порядок упакування товару.

Не наведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

При цьому, сам лише факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Виходячи з наведеного у сукупності, суд дійшов висновку про те, що надані позивачем документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод їх визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до статті 64 МК України.

В той же час, посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, як на доказ правомірності оскаржуваного рішення, оцінюються судом критично, адже в даному випадку відсутність запитуваних документів не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами.

Верховний Суд у постанові від 19.12.2019 в справі № 810/5295/15 вказав, що неподання декларантом додаткових документів не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Суд наголошує, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Стосовно використання відповідачем даних МД UA204020/2021/15026 від 14.05.2021 та МД UA204020/2021/01312 від 18.01.2021 щодо ціни товарів з схожими фізичними характеристиками за ціною 4,07долара США/кг, то суд зазначає наступне.

У разі застосування для коригування показників митної вартості товару інформації, зазначеної в інших митних деклараціях, митний орган має враховувати всю інформацію, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів, що постачаються, їх обсягу, характеристик і умов їх продажу, при цьому такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про відповідний товар.

Як вбачається з МД UA204020/2021/15026 від 14.05.2021 та МД UA204020/2021/01312 від 18.01.2021 (а.с.61-66), за цими документами здійснювалося розмитнення товару з використанням шостого (резервного) методу, а отже, на момент вказаних поставок могли бути абсолютно інші обставини та умови, ніж ті, у зв`язку із якими було прийнято оскаржуване рішення у цій справі. Зокрема, суд звертає увагу, що у вказаних митних деклараціях в графі 44 (Додаткова інформація / Подані документи / сертифікати і дозволи) відсутнє посилання на Договір на контрактне виробництво меблів №S_GHG_0420 від 24.01.2020, що свідчить про те, що поставка таких товарів могла відбуватися на інших умовах та за іншими цінами, ніж ті, які були погоджені сторонами в даному випадку.

Крім того, з порівняння відомостей вказаних митних декларацій з відомостями митної декларації UA204020/2021/031559 від 08.10.2021 вбачається, що обсяги і характеристики вказаних у них товарів не є ідентичними, що також підлягало до врахування митним органом при визначенні можливості застосування таких відомостей для коригування показників митної вартості товару.

Суд наголошує, що саме по собі прирівняння митним органом цін схожих товарів, без врахування особливостей товарів, їх обсягів та умов постачання, які можуть бути різними, у зв`язку із чим це може впливати і на вартість (ціну) товару, не може вважатися обґрунтованим, адже формування ціни на товар здійснюється з урахуванням різних чинників, таких як ринкові ціни, обсяг партії, вартість і якість сировини, використаної на виготовлення товару, тощо.

Відповідно до пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Отже, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. Оскаржуване рішення про коригування митної вартості не містить жодного джерела використаної інформації, навіть на наявну у митного органу базу.

Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

Аналізуючи зазначені в графі 33 спірного рішення про коригування митної вартості товарів підстави для його прийняття, суд констатує, що вони є необґрунтованими та спростовуються наявними у справі письмовими доказами й матеріалами.

Суд звертає увагу на те, що митний орган у розділі IV графи 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів наголошує на тому, що за результатом процедури консультації з декларантом митну вартість товару №1 скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості з огляду на відсутність у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 МК України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (ст.62 МК України), інформації щодо складових вартості товарів, наданої виробником для обчислення митної вартості за методом додавання вартості (ст.63 МК України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МК України. У зв`язку із вказаним, відповідач визначив митну вартість імпортованого товару на основі раніше визнаних митним органом митних вартостей.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару, як не є підставою для коригування митної вартості також і відсутність у митних органів інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, жодних зауважень до документів, поданих ТОВ "Морган Феніче" як декларантом, у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів не вказано, як не вказано і про неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач під час митного оформлення імпортованих ним товарів надав усі необхідні документи, які дозволяли ідентифікувати оцінювані товари та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, тобто за заявленим позивачем основним методом.

Відповідач не довів наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованих позивачем товарів та протиправність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, а також похідного від нього рішення картки відмови у прийнятті митної декларації.

Суд зауважує на тому, що відповідно до частини другої статті 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною третьою статті 57 Митного кодексу України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 Митного кодексу України).

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 57 Митного кодексу України, у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У постанові Верховного Суду від 28.05.2019 в справі №818/6493/13-а наголошується, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

З даного приводу суд зазначає, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2021/000042/2 від 08.10.2021 не містить опису неможливості застосування методів визначення митної вартості імпортованих товарів почергово, однак містить посилання на застосування другорядного резервного методу визначення такої вартості.

Відтак, враховуючи, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що зазначена вище процедура взагалі проводилась, а також того, що митним органом здійснювався саме послідовний вибір методу визначення митної вартості товару, доводи відповідача щодо правомірності застосування ним другорядного резервного методу визначення митної вартості імпортованих позивачем товарів не заслуговують на увагу суду.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач звертає увагу суду на те, що після винесення рішення про коригування митної вартості №UA204020/2021/000042/2 від 08.10.2021 на товар №1 позивачем було подано нову митну декларацію №UA204020/2021/031606, у якій декларантом самостійно заявлено митну вартість товарів за резервним методом зі сплатою донарахованих на підставі спірного рішення платежів (мито 10276,50грн., ПДВ 22608,31грн.), що, на переконання митного органу підтверджує правомірність оскаржуваного рішення.

Суд не погоджується з такими висновками сторони відповідача з огляду на те, що положення національного законодавства не містять норми, яка б позбавляла декларанта права на оскарження ним до суду рішення митного органу про коригування митної вартості товарів та захисту порушених, на його переконання, прав, зокрема, у разі виявлення декларантом обставин щодо порушення таких прав після правового аналізу винесеного митним органом рішення, вчинення дій (бездіяльності), які йому передували (у строк, визначений частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України), після випуску товару у вільний обіг не «під гарантію», а шляхом подання нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості.

Тобто, за відсутності прямої заборони особі здійснювати захист своїх прав та інтересів у випадку випуску митним органом товару в обіг за наслідками подання декларантом нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості, особа має право на судовий захист своїх порушених прав, що свідчить про необґрунтованість доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву.

За правилами частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В силу вимог частини другої цієї ж статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Рівненською митницею як суб`єктом владних повноважень у процесі розгляду справи не доведено існування обставин, які б підтверджували обґрунтовані сумніви митного органу у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товарів у митній декларації № UA204020/2021/031559 від 08.10.2021, а інших обставин, які б впливали та/або могли вплинути на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2021/000042/2 від 08.10.2021 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2021/00986 не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, порушують права та законні інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом скасування відповідних рішень суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Морган Феніче" слід задовольнити повністю.

Згідно з приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень у конкретних спірних правовідносинах, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на наведене, сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 2481,00 грн. відповідно до платіжного доручення № 133345 від 07.04.2022, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Морган Феніче" (35350, Рівненська область, Рівненський район, смт.Квасилів, вулиця Індустріальна, будинок 12, ) до Рівненської митниці (33028, м.Рівне, вул.Соборна, буд.104, ) про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,- задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Рівненської митниці про корегування митної вартості товарів №UA204020/2021/000042/2 від 08.10.2021 та картку відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №UA204020/2021/00986.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Морган Феніче" за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці судовий збір у розмірі 2481,00грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 08 червня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Морган Феніче" (вул.Індустріальна, 12, смт.Квасилів, Рівненський район, Рівненська область, 35350, ЄДРПОУ/РНОКПП 33426845)

Відповідач - Рівненська митниця (вул. Соборна, 104, м.Рівне, 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 43958370)

Суддя С.М. Дуляницька