Справа № 380/15747/21
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/15747/21 пров. № А/857/6953/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Матковської З.М., Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року (ухвалене головуючим суддею Качур Р.П. у м. Львові) у справі № 380/15747/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:

визнати протиправними дії Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови в оформленні та направленні необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії часу, протягом якого позивач брав участь в антитерористичній операції, а також міжнародних операціях з підтриманням миру і безпеки на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці;

зобов`язати Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки оформити та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії часу, протягом якого позивач брав участь в антитерористичній операції, а також міжнародних операціях з підтриманням миру і безпеки на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 23 від 05.02.2021 вислуга років позивача станом на день звільнення у календарному обчисленні становить: 21 рік 06 місяців 09 днів, у пільговому обчисленні - 05 років 04 місяці 24 дні. З огляду на вказане позивач у квітні 2021 року звернувся до відповідача із заявою про оформлення та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області документів для призначення пенсії. Однак листом № 95/503 від 22.04.2021 військова частина НОМЕР_1 у задоволенні таких вимог відмовила, мотивуючи відсутністю таких повноважень, адже такі покладено на обласні військові комісаріати. У зв`язку з наведеним позивач звернувся до відповідача із аналогічним проханням, однак Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки листом № 4470 від 12.05.2021 відмовив у задоволенні заяви позивача з огляду на відсутність розрахунку вислуги років позивача на пенсію. Позивач звернувся до Відділу соціального забезпечення та контролю соціальних виплат фінансово-економічного управління командування Сухопутних Військ Збройних Сил України для складення попереднього розрахунку вислуги років на пенсію. Листом № 501/3/3/355 від 11.06.2021 військової частини НОМЕР_2 , скерованого представнику позивача листом кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України, позивача повідомлено про відсутність підстав у Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення подання та направлення документів для призначення пенсії з огляду на недостатність у позивача вислуги років для призначення пенсії відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови в оформленні та направленні необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії часу, протягом якого позивач брав участь в антитерористичній операції, а також міжнародних операціях з підтриманням миру і безпеки на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці. Зобов`язано Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки оформити та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії часу, протягом якого позивач брав участь в антитерористичній операції, а також міжнародних операціях з підтриманням миру і безпеки на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу Пенсійного фонду України або відмовити у такому поданні.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 23 від 05.02.2021 капітана ОСОБА_1 оперативного чергового командного пункту штабу, звільненого наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 15.01.2021 № 11 з військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з 05.02.2021 виключено із списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення, в тому числі з котлового харчування по технічній нормі з 06.02.2021.

Відповідно до цього наказу вислуга років позивача у Збройних Силах становить: календарна 21 рік 06 місяців 09 днів, пільгова 05 років 04 місяці 24 дні.

Листом від 22.04.2021 № 95/503 військовою частиною НОМЕР_1 повідомлено представника позивача про те, що згідно з абзацами 2, 4 та 5 пункту 2.6 Інструкції з організації роботи із забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей у Міністерстві обороні України, затвердженої наказом МОУ № 937 від 31.12.2014, на обласні військові комісаріати (ТЦКСП) покладаються оформлення та подання до органів, що призначаються пенсії, документів для призначення за Законом пенсій особам, звільненим з військової служби, та членам сімей померлих військовослужбовців і осіб, звільнених з військової служби, визначенням розміру грошового забезпечення для обчислення і перерахунку пенсій органами.

Листом Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 4470 від 12.05.2021 представника позивача повідомлено про те, що перед звільненням позивача з військової служби його особова справа відповідно до вимог наказів Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530 та від 26.05.2014 № 333 повинна була бути направлена військовою частиною НОМЕР_1 на складання розрахунку його вислуги років. Після звільнення ОСОБА_1 з військової служби примірник його особової справи разом з основним розрахунком вислуги років мав бути надісланий в обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки. Відтак вказав, що підстав для оформлення подання та направлення документів для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 немає.

Як слідує з листа № 501/3/3/355 від 11.06.2021 військовою частиною НОМЕР_2 проінформовано начальника управління персоналу штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України про те, що представника позивача Ревера С.В. листом № 4470 від 12.05.2021 повідомлено про відсутність підстав для оформлення подання та направлення документів для призначення пенсії ОСОБА_1 з огляду на недостатність календарної вислуги років, передбаченої ст. 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII).

Позивач, вважаючи таку відмову відповідача протиправною, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення, визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, в органах внутрішніх справ є Закон № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього закону мають звільнені зі служби особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом.

Частиною 1 ст. 2 цього Закону встановлено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії, відповідно до цього Закону, призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Згідно із ч. 4 ст. 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до ст. 17 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону № 2262-ХІІ Кабінет Міністрів України (далі - КМУ) постановою від 17.07.1992 № 393 затвердив Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - Порядок № 393, Постанова № 393 відповідно). Вказаним порядком також визначаються періоди проходження військової служби, що зараховуються до вислуги років, зокрема, на пільгових умовах.

У вказаній справі позивач не має календарної вислуги років для призначення пенсії, проте в нього наявний відповідний пільговий стаж, про що зазначено у витязі з наказу (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 № 23 від 05.02.2021.

Статтею 17 Закону № 2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення на пільгових умовах призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом № 2262-ХІІ передбачено пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права висловлений Верховним Судом у рішенні від 27.06.2018 у справі № 750/9775/16-а, від 03.03.2021 в справі № 805/3923/18-а, від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18.

Згідно зі ст. 10 Закону № 2262-ХІІ призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюється органами Пенсійного фонду.

Статтею 48 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ регулюються «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справі України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Згідно п. 12 Порядку № 3-1 уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії, ознайомлює з ним особу, якій оформляється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Відповідно до Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 17.09.2018 за №760 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України (далі - МЮУ) 10.10.2018 за № 1152/32604; далі - Інструкція №760), на уповноважені структурні підрозділи покладено функції з організації роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій особам, які мають право на пенсію відповідно до чинного законодавства, зокрема, вони приймають від особи, яка набула право на пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ заяву про призначення пенсії, документи згідно з Порядком № 3-1 та у 10-денний строк з дня одержання заяви про призначення пенсії та всіх необхідних документів оформляють особі, якій оформляється пенсія, подання про призначення пенсії за формою, установленою Порядком 3-1, та направляють до органу, що призначає пенсії, за місцем проживання особи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.11.2018 у справі № 537/1980/16-а сформувала правовий висновок у подібних правовідносинах щодо компетенції уповноважених органів з питань прийняття рішень про призначення пенсії згідно із Законом № 2262-ХІІ, згідно якого саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу Пенсійного фонду України або відмовити у такому поданні.

Враховуючи наведені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач набув право на отримання пенсії за вислугою років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-XII, що зобов`язує відповідача оформити та подати до ГУПФ документи для призначення позивачу пенсії за вислугу років згідно з пунктом «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-XII.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року у справі № 380/15747/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді З. М. Матковська
В. З. Улицький