Справа № 460/5908/21
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2022-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

07 червня 2022 року м. Рівне №460/5908/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , за змістом якого просить суд:

-визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 (Командування військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи з розрахунку 50% грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (Командування військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") перерахувати та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу при звільненні, виходячи з розрахунку 50% грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди тa iндексації грошового забезпечення, враховуючи раніше виплачені суми;

-визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 (Командування військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку грошової допомоги на оздоровлення у 2015-2017 роках, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (Командування військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення у 2015-2017 роках, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення, враховуючи раніше виплачені суми.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем протиправно не включено щомісячну додаткову грошову винагороду та індексацію грошового забезпечення до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні та до розрахунку грошової допомоги на оздоровлення, оскільки вказані виплати входять до складу грошового забезпечення. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 02.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснити за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, так як щомісячна додаткова грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Крім того, зазначає, що відмовляючи у здійсненні перерахунку відповідач діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, передбачених чинним на час виникнення оскаржуваних дій законодавством. Просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю (а.с.45-48).

Представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якій спростовано аргументи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву (а.с.49-54).

Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, то відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив та дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 25.07.2017 №501 позивач був звільнений з військової служби у запас (а.с.18).

Наказом Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по стройовій частині) від 21.10.2017 №239 ОСОБА_1 з 21.10.2017 виключений зі списків особового складу військової частини та направлений для зарахування на військовий облік до Рівненського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Рівненської області.

Зі змісту даного наказу вбачається, що ОСОБА_1 виплачено, зокрема, щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 60% від місячного грошового забезпечення по 21.10.2017, одноразову грошову допомогу по звільненню за 25 календарних років. Також у наказі вказано, що грошову допомогу на оздоровлення ОСОБА_1 отримав (а.с.19).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 у справі №460/5559/20 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій задоволено частково. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.01.2015 по 31.12.2015 без встановлення базового місяця - січня 2008 року. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 21.10.2017 з встановленням базового місяця - січня 2008 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.01.2015 по 21.10.2017 з встановленням базового місяця - січень 2008 року, з урахуванням проведених виплат. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 довідку з помісячним розрахунком індексації за період з 01.01.2015 по 21.10.2017. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.20-23).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду 05.02.2021 у справі №460/5559/20 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково. Скасовано рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 у справі №460/5559/20 у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року без встановлення базового місяця - січня 2008 року, ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 21 жовтня 2017 року з встановленням базового місяця - січня 2008 року та зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2015 року по 21 жовтня 2017 року із встановленням базового місяця - січень 2008 року та з урахуванням проведених виплат.

У цій частині ухвалено нову постанову, якою вказані позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01 січня 2016 року по 21 жовтня 2017 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 21 жовтня 2017 року.

У решті рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року залишено без змін (а.с.24-26).

Судом встановлено та сторонами не заперечувалося, що на виконання вказаного судового рішення проведено нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення.

15.04.2021 ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_1 з заявою, в якій просив здійснити перерахунок суми вихідної допомоги та грошової допомоги на оздоровлення за 2015 2017 роки з врахуванням виплаченої індексації грошового забезпечення, а також щомісячної додаткової грошової винагороди (а.с.29-32).

Листом від 14.05.2021 №501/25/475 військова частина НОМЕР_1 повідомила позивачу, що підстави для проведення перерахунку вихідної допомоги та грошової допомоги для оздоровлення за 2015 2017 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди відсутні (а.с.33-34).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону №2232-XII, порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ).

Пунктами 1 та 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону № 2011-ХІІ, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно з ч.1 ст.10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

В силу вимог пунктів 3 та 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ, грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Також, відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (в редакції, чинній на час проходження позивачем військової служби) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" (далі - Постанова № 889, чинна на час виникнення спірних правовідносин) було установлено щомісячну додаткову грошову винагороду, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Враховуючи викладене, даною постановою Кабінету Міністрів України передбачено виплату вказаним у ній категоріям військовослужбовців, щомісячної додаткової грошової винагороди, яка має постійний щомісячний характер та у відповідності до положень пункту 2 статті 9 Закону № 2011-XII включається до складу грошового забезпечення даних осіб.

Отже, зазначена щомісячна додаткова грошова винагорода була встановлена Кабінетом Міністрів України, виплачувалася позивачу щомісяця до дня виключення його із списків особового складу частини, тобто мала постійний (систематичний) характер.

Долученими до справи копіями карток особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за 2015 2017 роки підтверджено, що за період служби у відповідача позивачу було виплачено щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60% місячного грошового забезпечення (а.с.39-41).

Також копіями карток особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за 2015 2017 роки підтверджується виплата позивачу грошової допомоги на оздоровлення.

Зі змісту довідки військової частини НОМЕР_2 від 13.04.2021 №312 вбачається, що відповідач не включав щомісячну додаткову грошову винагороду до складу грошового забезпечення, з якого обчислено одноразову грошову допомогу при звільненні (а.с.38).

Так, судом встановлено, що у п.5 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 № 595 (далі - Інструкція №595, чинна на час виникнення спірних правовідносин), вказується, що щомісячна додаткова грошова винагорода виплачується одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Пунктом 8 Інструкції № 595 визначено, що грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з п.9 зазначеної Інструкції, розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.

Відповідно до п.10 Інструкції №595, командир військової частини за наявності обставин, передбачених у цьому пункті, має право зменшувати розмір винагороди.

Вказана інструкція втратила чинність у зв`язку з прийняттям наказу Міністерства оборони України від 24.10.2016 № 550, яким затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України.

Водночас, застосовуючи зазначені інструкції як спеціальний нормативно-правовий акт, що визначає структуру і склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті грошової допомоги на оздоровлення відповідач не врахував пріоритетності законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку і розміру гарантій особам, які проходять військову службу.

Так, відповідно до ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом, не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.

Отже, при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає саме Закон №2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам зазначеного Закону.

Крім того, питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/2738/17. Приймаючи постанову від 06.02.2019 у вказаній справі, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема, щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних або тих, що виплачуються раз на місяць.

Отже, у зв`язку з тим, що додаткову грошову винагороду позивач отримував щомісяця під час проходження служби і вона входила до складу грошового забезпечення, то, відповідно, вказана винагорода повинна включатися до розрахунку грошової допомоги на оздоровлення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.12.2019 у справі № 295/5200/18, від 14.04.2020 у справі № 820/3719/18, яка в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України враховується судом при прийняті даного рішення.

Крім того, згідно з п.38.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 за № 638/15329 (далі Інструкція №260, чинна на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення); які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - посадовий оклад, оклад за військовим званням на день звільнення з військової служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), що отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами відповідно до законодавства України.

Як вже було зазначено судом, Постановою №889 установлено розміри щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил.

На момент звільнення позивача з військової служби він набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до частини другої статті 15 Закону № 2011-ХІІ, що не заперечується відповідачем.

З матеріалів справи слідує, що позивач отримував щомісячну винагороду з серпня 2015 року у розмірі 60% місячного грошового забезпечення.

Тобто вказана винагорода нараховувалася та виплачувалася позивачу останні 24 місяці перед звільненням, отже мала постійний (систематичний) характер.

Аналогічні правові висновки Верховного Суду викладені у постановах від 16.05.2019 у справі № 826/11679/17, від 31.07.2019 у справі № 826/3398/17, від 08.08.2019 у справі №802/955/17-а, від 24.03.2020 у справі № 810/2734/17, від 29.04.2020 у справі № 240/10130/19, які в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України враховуються судом при прийняті даного рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки спірний додатковий вид грошового забезпечення (щомісячна додаткова грошова винагорода), має постійний статус виплати, відповідач необґрунтовано не включив цей додатковий вид грошового забезпечення в розрахунок суми розміру грошової допомоги при звільненні та грошової допомоги на оздоровлення.

Щодо позовних вимог про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової допомоги на оздоровлення з урахуванням індексації грошового забезпечення, то суд зазначає наступне.

Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (ч.2 ст.19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії").

Статтею 9 Закону №2011-ХІІ передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України врегульовано Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".

Згідно з ст.1 вказаного Закону індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Суд виходить з того, що індексація має спеціальний статус виплати у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною грошового забезпечення.

На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2021 у справі №460/5559/20 Військовою частиною НОМЕР_1 проведено нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення.

Вказані обставини підтверджуються довідкою розрахунком військової частини НОМЕР_1 (а.с.27).

Суд зазначає, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців, зокрема, для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової допомоги на оздоровлення.

Враховуючи встановлені під час розгляду даної справи обставини, суд дійшов висновку, що для відновлення порушеного права позивача необхідно:

-визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення, враховуючи раніше виплачені суми;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2015 2017 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2015 2017 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення, враховуючи раніше виплачені суми.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У сукупності викладених обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, су

В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення, враховуючи раніше виплачені суми.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2015 2017 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2015 2017 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення, враховуючи раніше виплачені суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 )

Повний текст рішення складений 07 червня 2022 року

Суддя В.В. Щербаков