Справа № 500/1157/22
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2022-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1157/22

01 червня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Осташа А. В. за участю: секретаря судового засідання Шаблій Ю.П., представника позивача - Микитовича П.М., представника відповідача - Микитюк І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Підгороднянської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачі) звернувся в суд з позовом до Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області (далі - відповідач) в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення двадцятої сесії восьмого скликання Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №566 від 23 грудня 2021 року Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Підгороднянську сільську раду Тернопільського району Тернопільської області прийняти рішення про затвердження проекту щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,6150 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності, сільськогосподарського призначення на території Почапинської сільської ради Тернопільського району (за межами населеного пункту), кадастровий номер :01:001:0032 та передачу її у власність позивачу;

- стягнути з відповідача в користь позивача 85 000 грн моральної шкоди;

- встановити судовий контроль за його виконанням шляхом зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень, подати у місячний строк, з моменту набранням судовим рішенням законної сили звіт про виконання судового рішення у даній адміністративній справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваним рішенням двадцятої сесії восьмого скликання Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №566 від 23 грудня 2021 року Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 позивачу вкотре відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,6150 га та її передачі у власність для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення на території Почапинської сільської ради.

Позивач вказує, що підставами для відмови було: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів; при заяві гр. ОСОБА_1 відсутній проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки; існуюче цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; продано на земельних торгах (аукціоні) право оренди на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 1,6150 га кадастровий номер :01:001:0032 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населеного пункту села Забойки на території Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та укладено і підписано договір оренди землі від 22.11.2021.

Позивач не погоджується із таким рішенням відповідача та з зазначає, що фактично відповідачем однією з підстав відмови стала та сама підстава, що й раніше - проведення земельного аукціону, стосовно якої надав правову оцінку суд апеляційної інстанції, що свідчить про фактичне ігнорування висновків суду апеляційної інстанції та його неповне виконання.

Щодо невідповідності місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, вважає, що даний факт може бути підставою для відмови лише у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а не під час затвердження проекту землеустрою, яка є іншим етапом приватизації земельної ділянки, відтак відмова у затвердженні проекту землеустрою із зазначенням даної підстави є незаконною та такою що суперечить вимогам закону.

Також, вважає, що такої підстави як відсутність оригіналу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки при повторному розгляді, за умови ознайомлення з його змістом раніше, не передбачено для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки й чинним законодавством,

Зокрема, громадянин ОСОБА_1 до Підгороднянської сільської ради впродовж 2021 року звертався тричі із заявами до яких на розгляд надавався оригінал та копії проекту землеустрою щодо відведення земельної та всупереч вимогам закону Відповідачем за відомо тричі надавались рішення про відмову у його затвердженні, різні за змістом.

Позивач вважає, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому ст. 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Отже, дії Відповідача щодо відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою грубо суперечать нормам чинного законодавства і носять відверто протиправний характер та оскаржуване рішення підлягає скасуванню, що і стало причиною звернення до суду.

Ухвалою суду від 21.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання на 10.03.2022.

Ухвалою суду від 10.03.2022 відкладено розгляд справи на 07.04.2022.

Представником відповідача подано до суду відзив на позов 01.04.202, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, зокрема зазначено, що підставою для відмови стало те, що земельна ділянка на яку претендує позивач, було продано на земельних торгах (аукціоні) право оренди на земельну ділянку.

Зокрема зазначає, що державним реєстратором 27.01.2021 прийнято рішення про державну реєстрацію права комунальної власності відповідача на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0032 площею 1,615 га із розміром частки 1/1.

Згідно з рішення восьмої сесії восьмого скликання Підгороднянської сільської ради №310 від 13.07.2021 Про продаж на земельних торгах права оренди на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,1650 га за межами населеного пункту села Забойки на території Підгороднянської сільської ради вирішено продати спірну земельну ділянку на аукціоні та затверджено стартову ціну, крок аукціону та умови оренди.

Протоколом про результати земельних торгів визначено переможця земельних торгів з продажу права оренди на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0032, договір оренди землі укладено 22.11.2021 і переможцем торгів сплачено ціну продажу земельної ділянки.

Звертає увагу суду, що відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду - отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного вирішення питання про надання її у власність, а тому не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з неправомірністю прийняття рішення органом місцевого самоврядування (постанова від 28.11.2018 у справі №826/5735/16). Відповідні майнові права на обрану земельну ділянку, так само, як і легітимні очікування на виникнення таких прав наразі у позивача відсутні, адже рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим актом.

Також зазначає, що більшість доводів позовної заяви побудовані на протиправності дії відповідача на всіх етапах розгляду звернень про передачу земельної ділянки у власність, однак жодного судового рішення від 2019 року по даний час щодо неправомірності дій чи бездіяльності не має.

Вважають, що вимога про визнання протиправним та скасування правомірного рішення Підгороднянської сільської ради №566 від 23.12.2021 Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Ухвалою суду від 07.04.2022 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 та розгляд справи відкладено на 18.05.2022.

Ухвалою суду від 18.05.2022 відкладено розгляд справи на 01.06.2022.

В судовому засіданні 01.06.2022 представник позивача просив позов задовольнити та підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача просив відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судове засідання не прибула, пояснень та клопотань до суду не надходило.

Суд, заслухавши вступне слово представників сторін, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №500/2183/21 визнано протиправним та скасовано рішення Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 09 квітня 2021 року №171 «Про відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» у частині відмови Позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,6150 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення на території Почапинської сільської ради Тернопільського району (за межами населеного пункту), кадастровий номер :01:001:0032. Також, зобов`язано Підгороднянську сільську раду Тернопільського району Тернопільської області повторно розглянути заяву Позивача від 09 березня 2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,6150 га (кадастровий номер :01:001:0032), розташованої на території Почапинської сільської ради Підгороднянської ОТГ (за межами населеного пункту) для ведення особистого селянського господарства.

На виконання зазначеної постанови, відповідачем прийнято рішення на двадцятої сесії восьмого скликання Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №566 від 23 грудня 2021 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 », яким позивачу відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,6150 га та її передачі у власність для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення на території Почапинської сільської ради (за межами населеного пункту) Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер :01:001:0032, а саме сільська рада вирішила:

Відмовити гр. ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,6150 га кадастровий номер :01:001:0032 для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Забойки Тернопільського району Тернопільської області у відповідності до ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України - невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно- правових актів. При заяві гр. ОСОБА_1 від 09.03.2021 року відсутній проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,6150 га кадастровий номер :01:001:0032 для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Забойки Тернопільського району Тернопільської області. Згідно з відомостей з Державного земельного кадастру існуюче цільове призначення земельної ділянки площею 1,6150 га кадастровий номер :01:001:0032 - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У відповідності до ст.ст. 134-138 Земельного кодексу України та на підставі протоколу земельних торгів від 15.11.2021 продано на земельних торгах (аукціоні) право оренди на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 1,6150 га кадастровий номер :01:001:0032 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населеного пункту села Забойки на території Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та укладено і підписано договір оренди землі від 22.11.2021 (аркуш справи 20).

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини третьої статті 22 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Статтею 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Порядок набуття відповідного права визначається главою 19 Розділу IV ЗК України.

Так, згідно із статтею 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

При цьому, згідно пункту "б" частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Частиною 1 статті 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульований положеннями статті 118 ЗК України.

Зокрема, за змістом даної статті (в редакції, яка діяла до 27.05.2021, тобто на час, коли позивачі розпочали процес приватизації бажаної земельної ділянки), було передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність.

Із вищевикладеного слідує, що в межах процедури безоплатної передачі земельних ділянок із земель державної або комунальної власності всі дії відповідних суб`єктів цих правовідносин є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання заявником земельної ділянки у власність.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник на стадії подання позивачем розробленого проекту землеустрою до органу місцевого самоврядування та його розгляду відповідачем.

Так, на час ініціювання позивачем питання про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та на час розроблення такого проекту землеустрою, та на час звернення позивача до відповідача із заявою від 09.03.2021 про затвердження проекту землеустрою, регулювалося частини 8 та 9 статті 118 ЗК України (в редакції до 27.05.2021) які передбачали, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

При цьому частиною 6 статті 186-1 Земельного кодексу України (в редакції до 27.05.2021) було визначено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Отже, із вищенаведених норм Земельного кодексу України (в редакції до 27.05.2021) передбачалося, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 Земельного кодексу України не містили. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту.

Стаття 12 Земельного кодексу України визначає повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин.

Так, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать: 1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону; 2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Приписами статті 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи

Відповідно до пункту 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

Як випливає із матеріалів справи, основною підставою для відмови позивачу у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки було те, що продано на земельних торгах (аукціоні) право оренди на спірну земельну ділянку.

Отже, суд надає правову оцінку даній підставі для відмовити та зазначає наступне.

Як випливає із матеріалів справи, на підставі Наказу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №59-ОТГ від 16.12.2020 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», відповідно до ст. 15-1, 1 17, 122, 148-1 Земельного кодексу України, Указу Президента України від 15 жовтня 2020 року № 449 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», Постанови Кабінету міністрів України №1113 від 16.11.2020 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», наказу Держгеокадастру України від 17.11.2020 №485 «Деякі питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності до комунальної власності» згідно додатку з державної у комунальну власність Підгороднянської сільської ради було передано земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 6,4600 га, які розташовані на території колишньої Почапинської сільської ради, зокрема спірну земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0032 площею 1,615 га за актом приймання-передачі, як землі запасу - 16.00 земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам (згідно Класифікації видів цільового призначення земель (далі КВЦПЗ)) (аркуш справи 70).

Вказаний акт із Наказом були підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки. При цьому у розділах додатку до Наказу «Відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку (користувач)» та «Відомості про обмеження у використанні земельної ділянки» зазначено про відсутність обмежень чи обтяжень щодо спірної земельної ділянки.

Державним реєстратором прийнято рішення 27.01.2021 про державну реєстрацію права комунальної власності відповідача на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0032 площею 1,615 га із розміром частки 1/1.

Підпунктом 1.7 пункту 1 рішення восьмої сесії восьмого скликання Підгороднянської сільської ради №161 від 09.04.2021 «Про визначення переліку земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону та надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок шляхом продажу на земельних торгах права оренди на них на території Підгороднянської сільської ради», керуючись ст..26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 134-138 Земельного кодексу України, земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0032 площею 1,6150 га категорія - землі запасу, які ненадані у власність або користування включено до переліку земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону та пунктом 8 рішення дано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки комунальної власності для подальшого продажу права оренди на неї на земельних торгах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення землі запасу (аркуш справи

14.05.2021 пунктом 1 рішення восьмої сесії восьмого скликання Підгороднянської сільської ради №200 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», затверджено проект землеустрою щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0032 для продажу права оренди терміном на 7 років на земельних торгах у формі аукціону (аркуш справи 75).

Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер НВ-021 від 09.06.2021 підтверджено внесення відомостей до Державного земельного кадастру відносно земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0032 з видом використання та цільовим призначенням - 01.01 для ведення товарного- сільськогосподарського виробництва.

Згідно рішення восьмої сесії восьмого скликання Підгороднянської сільської ради №310 від 13.07.2021 «Про продаж на земельних торгах права оренди на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,1650 га за межами населеного пункту села Забойки на території Підгороднянської сільської ради» вирішено продати спірну земельну ділянку на аукціоні та затверджено стартову ціну, крок аукціону та умови оренди (аркуш справи 79).

Протоколом про результати земельних торгів від 15.11.2021, визначено переможця земельних торгів з продажу права оренди на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0032, договір оренди землі укладено 22.11.2021 і переможцем торгів сплачено ціну продажу земельної ділянки (аркуш справи 80) та укладено договір оренди землі від 22.11.2021 (аркуш справи 82).

По суті спір полягає у питанні чи вправі позивач вимагати від відповідача ухвалення позитивного рішення на етапі затвердження проекту землеустрою після того, як було продано на земельних торгах право оренди на бажану земельну ділянку.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про землеустрій", документація із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо; робочий проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів з використання та охорони земель, що включає розрахунки, опис, креслення технічних рішень, кошторис, реалізацію яких передбачається здійснити протягом строку, встановленого цим проектом.

Отже, проект землеустрою - це суто технічна документація і попереднє надання позивачеві дозволу на їх розробку не тягне виникнення будь-яких прав на земельну ділянку, так як отримання дозволу на розробку проекту землеустрою це лише один з етапів процесу отримання земельної ділянки у власність, відповідно, до моменту затвердження проекту землеустрою, власник землі вправі вчиняти щодо земельної ділянки будь-які дії і отримання дозволу на розробку проекту землеустрою не накладає на нього будь-яких обмежень.

Необхідно зазначити, що відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду - отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного вирішення питання про надання її у власність, а тому не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з неправомірністю прийняття рішення органом місцевого самоврядування (постанова від 28.11.2018 у справі №826/5735/16).

Відповідні майнові права на обрану земельну ділянку, так само, як і легітимні очікування на виникнення таких прав наразі у позивача відсутні, адже рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим актом (постанова від 23.01.2019 у справі №308/10112/16-а).

Відповідно до ст. 5 ч. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", система місцевого самоврядування включає сільську, селищну, міську раду.

Таким чином, відповідач є органом місцевого самоврядування.

Як передбачено ст. 327 ЦК України, у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Стаття 142 ч. 1 Конституції України визначає, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Згідно з ст. 143 ч. 1 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Аналогічні норми містить ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Стаття 12 ч. 1 п. п. "а", "б", "в" ЗК України наділяє сільські, селищні, міські ради у галузі земельних відносин повноваженими розпорядження землями територіальних громад; передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

В п. 3.2. рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, у справі № 1-6/2010 від 1 квітня 2010 р., Суд значив, що за правовою позицією Конституційного Суду України предметами відання місцевого самоврядування є не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення. Перелік таких питань визначено у Конституції України та Законі України "Про місцеве самоврядування в Україні". Зокрема, згідно з цим законом до питань місцевого значення належить регулювання сільськими, селищними, міськими радами земельних відносин відповідно до закону. Конституційний Суд України вважає, що системний аналіз положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (частини першої статті 10, статей 16, 17, 18, 25, 26 та інших) свідчить, що органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їхньої компетенції, є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб`єкти владних повноважень органи місцевого самоврядування вирішують в межах закону питання в галузі земельних відносин.

Відповідно до ст. 317 ч. 1 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За приписами ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Відповідно до ст. 60 ч. 5 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом (ст. 13 ч. 4 Конституції України).

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів (ст. 60 ч. 8 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

У правовідносинах щодо видання рішення діє як власник комунального майна, в даному випадку земельної ділянки, який має нічим не обмежене і гарантоване державою право розпорядження земельною ділянкою на власний розсуд, в тому числі і щодо її передачі на земельні торги.

Фактично в даній справі спірним є питання, чи має право суб`єкт владних повноважень розпоряджатись власною земельною ділянкою, у випадку, коли особа декларує свій намір отримати її у власність або користування.

З цього приводу суд констатує, що ЗК України не містить будь-яких норм, які б обмежували відповідача в праві розпорядження його земельною ділянкою у разі розроблення проекту землеустрою.

За відсутності таких норм, протилежний висновок фактично незаконно звужує право власності відповідача на розпорядження своїм майном.

Держава визнала за органами місцевого самоврядування і територіальними громадами автономію в вирішенні питань місцевого значення, які потребують певних матеріальних і фінансових ресурсів, закріпила за ними право розпоряджатись власним майном, в тому числі і землею, для досягнення економічного ефекту задля фінансування власних потреб, а тому заперечення права відповідача на вільне розпорядження землею, підриває саму суть економічної самостійності органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 118 ч. 9 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Як встановлено судом, на час розгляду заяви позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на виконання постанови восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №500/2183/21 - 23.12.2021, відповідач на підставі протоколу земельних торгів від 15.11.2021 продано на земельних торгах (аукціоні) право оренди на земельну ділянку сільськогосподарського призначення кадастровий номер :01:001:0032.

Відповідно до ст. 136 ч. 1 ЗК України, підготовку лотів до проведення земельних торгів забезпечує організатор земельних торгів. Підготовка лотів до проведення земельних торгів включає: а) виготовлення та затвердження у встановленому законодавством порядку документації із землеустрою (у разі формування земельної ділянки, зміни цільового призначення земельної ділянки та в разі, якщо відомості про земельну ділянку не внесені до Державного земельного кадастру); б) державну реєстрацію земельної ділянки; в) державну реєстрацію речового права на земельну ділянку; г) отримання витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відповідно до Закону України "Про оцінку земель" у разі продажу на земельних торгах права оренди на неї; ґ) проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до Закону України "Про оцінку земель", крім випадків проведення земельних торгів щодо набуття права оренди земельної ділянки; д) встановлення стартової ціни продажу земельної ділянки, яка щодо земель державної та комунальної власності не може бути нижчою за експертну грошову оцінку земельної ділянки; е) встановлення стартового розміру річної орендної плати, який щодо земель державної та комунальної власності не може бути меншим, ніж розмір орендної плати, визначений Податковим кодексом України, а щодо земельних ділянок державної та комунальної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь - не може бути меншим 7 відсотків їх нормативної грошової оцінки; є) встановлення стартової ціни продажу прав емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, яка щодо земель державної чи комунальної власності не може бути нижчою за вартість відповідного права, визначену шляхом проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок; ж) визначення дати проведення земельних торгів.

Суд зазначає, що не надає правової оцінки процедурі підготовки та проведення аукціону з продажу права оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0032, оскільки дане питання не є предметом спору у цій справі.

Проте, враховуючи наведене законодавство, суд приходить до висновку, що Підгороднянська сільська рада, як власник землі, мала право розпоряджатися земельними ділянками комунальної власності на власний розсуд в порядку та спосіб встановлений чинним законодавством.

Позивач стверджує, що продаж на аукціоні права оренди на земельну ділянку, не є перешкодою у передачі цієї земельної ділянки у власність. Проте, суд не погоджується із такою позицією, оскільки затвердження проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність іншій особі з подальшим наданням цієї ділянки у власність, суперечить положенням ч. 5 ст. 116 ЗК України, якою передбачено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Відтак, вказані обставини є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою.

Дана правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №560/8837/20.

Крім того, суд зазначає, що положеннями частини 5 статті 136 Земельного кодексу України встановлено імперативну та безальтернативну заборону відчуження в будь-який спосіб земельних ділянок, включених до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги.

Як наведено вище, спірна земельна ділянки на даний час сформована з цільовим призначенням для ведення товарного господарства і може передаватись лише в користування (ст. 121 Земельного кодексу України - відсутність в переліку земельних ділянок для передачі у власність межах норм безоплатної передачі відведених для товарного сільськогосподарського виробництва). Діючим є договір оренди землі від укладений 22.11.2021 за результатами проведено аукціону 15.11.2021.

Оскільки, на момент розгляду відповідачем заяви про затвердження проекту землеустрою, земельна ділянка була включена до переліку земельних ділянок, права на які виставляються на земельні торги окремими лотами, та було продано право оренди на земельних торгах, в силу приписів ч.5 ст.116 та ч.5 ст. 136 ч. 5 ЗК України є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою.

Крім того, суд зазначає, що лише факт включення у передбаченому законодавством порядку спірної земельної ділянки до переліку земельних ділянок комунальної власності, право оренди на які буде продано на земельних торгах (аукціоні), виключає можливість відчуження цих земельних ділянок її розпорядником (відповідачем) до завершення торгів. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №815/3059/17, від 17.10.2019 у справі №823/1120/16, від 08.11.2019 у справі №420/914/19.

У справі №620/1058/19 Верховний Суд вказав, що приписи статті 136 Земельного кодексу України, якою визначено порядок добору земельних ділянок державної чи комунальної власності та підготовка лотів для продажу на земельних торгах, свідчать про те, що віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах є також самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

Також, суд не приймає до уваги посилання позивача на систематичність порушень зі сторони відповідача, з огляду на наявність неодноразових звернень на безоплатне отримання земельної ділянки, які долучає до позовної заяви, оскільки дані звернення не є предметом розгляду цієї справи та суд не надає їм правової оцінки, також позивачем не надано рішення суду, яким вже надана оцінка діям відповідача, а тому з таких доказів, в супереч обґрунтуванню позовної заяви, не доводиться послідовність протиправних дій відповідача та порушень прав позивача.

Суд також не приймає до уваги посилання позивача на те, що дана підстава вже раніше надавалась правової оцінки судом апеляційної інстанції, що свідчить про ігнорування висновків суду апеляційної інстанції, оскільки даний факт не відповідає дійсності.

Як випливає із постанови восьмового апеляційного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №500/2183/21, суд не надавав оцінці підставі для відмови у затверджені проекту, а лише зазначив, що рішення сільради від 09.04.2021 №161 "Про визначення переліку земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону та надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок шляхом продажу на земельних торгах права оренди на них на території Підгороднянської сільської ради" на час прийняття оспорюваного рішення, ще не набрало чинності, а отже не могло бути підставою для відмови позивачу у затверджені проекту землеустрою. Крім того, зазначеною постановою зобов`язано повторно розглянути заяву позивача від 09.03.2021, що і було зроблено відповідачем.

Суд зазначає, що погоджується із позицією позивача, що така підстава для відмови, як невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів може бути підставою для відмови лише у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а не під час затвердження проекту землеустрою, яка є іншим етапом приватизації земельної ділянки.

Також, такої підстави як відсутність оригіналу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки при повторному розгляді, за умови ознайомлення з його змістом раніше, не передбачено для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки й чинним законодавством, оскільки підлягає усуненню шляхом витребування, у разі необхідності, оригіналу у заявника.

Суд не погоджується із позицією відповідача, яка зазначена у оскаржуваному рішені про те, що вказана земельна ділянка належать до земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виходячи з наступного.

Згідно Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548, як землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗ 01.01), так і землі для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ 01.03) належать до секції А «Землі сільськогосподарського призначення». Земельні ділянки для особистого селянського господарства є не окремою категорією цільового призначення земель, а лише видом використання земель в межах цільового призначення.

Таким чином, землі сільськогосподарського призначення, незалежно від їх виду використання (ведення товарного сільськогосподарського виробництва чи ведення особистого селянського господарства) можуть використовуватись громадянами як для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, так і для ведення особистого селянського господарства. Землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та для ведення особистого селянського господарства є землями одного цільового призначення - «Землі сільськогосподарського призначення».

Отже, дана підстава для відмови є безпідставна, проте право оренди на земельну ділянку на яку претендує позивач продане на земельних торгах, як зазначено вище у рішенні суду.

За таких обставин, суд доходить висновку, що оскаржуване рішення прийняте за наявності на те правових підстав, а відтак, не підлягає скасуванню. Як наслідок відсутні підстави зобов`язувати відповідача прийняти рішення про затвердження проекту та стягнення з відповідача моральної шкоди.

Згідно із статтею 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини не підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а тому, в задоволені позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір не відшкодовуються.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Підгороднянської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення №556 від 23 грудня 2021 року та зобов`язання прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,6150 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення на території Почапинської сільської ради Тернопільського району (за межами населеного пункту), кадастровий номер :01:001:0032 та передачу її у власність позивачу та стягнення моральної шкоди в розмірі 85 000 грн, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 03 червня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Підгороднянська сільська рада (місцезнаходження/місце проживання: вул. Зелена, 2,с. Підгородне,Тернопільський район,Тернопільська область,47737, код ЄДРПОУ/РНОКПП 14029197);

Головуючий суддя Осташ А.В.