Справа № 240/1073/21
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2022-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А У Х В А Л А
08 червня 2022 року м. Житомир справа № 240/1073/21
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попової О.Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області про визнання протиправним рішення.,
- постановити окрему ухвалу якою визнати протиправною бездіяльність Семенівської сільської ради Бердичівського району (код ЄДРПОУ: 0434546, адреса: Житомирська обл., Бердичівський р., с. Іванківці, вул.Стадіонна, 1) 21.09.2021 в неприйнятті рішення про збереження середньої заробітної плати за ОСОБА_1 , яку вона отримувала на посаді Садківського сільського голови Бердичівського району Житомирської області, на період працевлаштування, але не більше шести місяців, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
- вжити заходи судового контролю, а саме зобов`язати Семенівську сільську раду Бердичівського району (код ЄДРПОУ: 0434546, адреса: Житомирська обл., Бердичівський р., с. Іванківці, вул.Стадіонна, 1) надати звіт щодо виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 року у справі №№240/1073/21, а саме щодо: зобов`язання Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області прийняти рішення про збереження середньої заробітної плати за ОСОБА_1 , яку вона отримувала на посаді Садківського сільського голови Бердичівського району Житомирської області, на період працевлаштування, але не більше шести місяців, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Вказана заява обґрунтована тим, що Семенівська сільська рада відмовляється від виконання судового рішення.
Суд, розглянувши заяву в частині визнання протиправною бездіяльність Семенівської сільської ради Бердичівського району, зазначає наступне.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 зобов`язано Семенівську сільську раду Бердичівського району Житомирської області прийняти рішення про збереження середньої заробітної плати за ОСОБА_1 , яку вона отримувала на посаді Садківського сільського голови Бердичівського району Житомирської області, на період працевлаштування, але не більше шести місяців, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали суд вважає, що наявні підстави для постановлення окремої ухвали у порядку статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до положень статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до частини 1 статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Судом встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 зобов`язано Семенівську сільську раду Бердичівського району Житомирської області прийняти рішення про збереження середньої заробітної плати за ОСОБА_1 , яку вона отримувала на посаді Садківського сільського голови Бердичівського району Житомирської області, на період працевлаштування, але не більше шести місяців, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Рішення суду набрало законної сили. Для примусового виконання рішення судом було видано виконавчі листи.

Державним виконавцем Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрально - західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 19.08.2021 року відкрито виконавче провадження ВП 66569918. У вказаній постанові про відкриття виконавчого провадження боржнику було встановлено строк на виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

Семенівська сільська рада Бердичівського району Житомирської області на виконання рішення суду від підготовлено проект рішення, який виноситься на розгляд дев`ятої сесії восьмого скликання Семенівської сільської ради, яка запланована на 21.09.2021. Проект рішення дев`ятої сесії восьмого скликання Семенівської сільської ради "Про збереження середньої заробітної плати за ОСОБА_1 " повністю відповідає абзацу третьому резолютивної частини рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі 240/1073/21, виконавчому листу №7591 2021, який виданий 27 липня 2021 року.

Однак, всупереч його резолютивної частини та всупереч вимог державного виконавця відділу примусового виконання рішень, за результатами розгляду даного питання та голосування депутатами сільської ради рішення про збереження середньої заробітної плати за ОСОБА_1 не прийнято.

Зазначене не відповідає за змістом рішенню Житомирського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 у справі №240/1073/21, яке набрало законної сили, а дії Семенівської сільської ради Бердичівського району не були спрямовані на повне виконання рішення суду.

Такі дії Семенівської сільської ради свідчать про ігнорування рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року, не виконання якого є підставою для задоволення заяви поданої позивачем в порядку ст.383 КАС України.

Відповідно до постанови державного виконавця Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 30.11.2021 року встановлено, що боржник рішення не виконав, дане рішення не може бути виконане без участі боржника, враховуючи викладене, керуючись вимогами п.11 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" то ВП №66569918 закінчити.

Застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 КАС України вбачається за можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

При цьому, в контексті розуміння вимог чинного законодавства дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та/чи юридичних осіб.

Як видно зі змісту статті 2 КАС України, метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до приписів ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява №18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6.

Крім того, слід зазначити, що Конституційний Суд України у рішенні від 15.05.2019 у справі № 3-368/2018(5259/18) зазначив, що держава, виконуючи свій головний обов`язок - утвердження і забезпечення прав і свобод людини (частина друга статті 3 Конституції України) - повинна не тільки утримуватися від порушень чи непропорційних обмежень прав і свобод людини, але й вживати належних заходів для забезпечення можливості їх повної реалізації кожним, хто перебуває під її юрисдикцією. З цією метою законодавець та інші органи публічної влади мають забезпечувати ефективне правове регулювання, яке відповідає конституційним нормам і принципам, та створювати механізми, необхідні для задоволення потреб та інтересів людини (абзац перший пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016).

Конституційний Суд України вказував, що судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина, і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України (абзац п`ятнадцятий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 7 травня 2002 року № 8-рп/2002); право на судовий захист є гарантією реалізації інших конституційних прав і свобод, їх утвердження й захисту за допомогою правосуддя (абзац восьмий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018). Отже, як випливає з наведеного, держава повинна повною мірою забезпечити реалізацію гарантованого статтею 55 Конституції України права кожного на судовий захист.

Конституційний Суд України неодноразово підкреслював, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (перше речення абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013).

Конституційний Суд України наголошує, що забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні у зв`язку із внесенням Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 2 червня 2016 року № 1401-VIII змін до Конституції України та доповненням її, зокрема, статтею 129-1, частиною другою якої передбачено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Аналіз статей 3, 8, частин першої, другої статті 55, частин першої, другої статті 129-1 Конституції України у їх системному зв`язку, наведених юридичних позицій Конституційного Суду України дає підстави стверджувати, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

За приписами частин 1,4 -7 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання. Окрему ухвалу може бути винесено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій. Окрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується. Окрема ухвала Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Таким чином, окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.

Відтак, оскільки на даний час рішення Житомирського окружного адміністративного суду належним чином не виконано, чим порушенні вимоги статті 129-1 Конституції України, статей 14, 370 КАС України, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви шляхом постановлення окремої ухвали, якою також у порядку частин першої, п`ятої статті 249 КАС України необхідно зобов`язати відповідача вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, та встановити йому строк для надання відповіді.

Керуючись статтями 243, 248, 249, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Семенівської сільської ради Бердичівського району щодо невиконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25.05.2021у справі №240/1073/21.

Зобов`язати Семенівську сільську раду Бердичівського району вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону - невиконанню рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 у справі №240/1073/21.

Встановити строк для надання відповіді щодо вжитих заходів 30 днів з дня отримання ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена особами, яких вона стосується, до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова