Справа № 240/10253/22
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2022-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

06 червня 2022 року м. Житомир справа №240/10253/22

категорія 106030000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Черняхович І.Е., перевіривши дотримання вимог законодавства при подачі позовної заяви Національною академією внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

встановив:

Національна академія внутрішніх справ звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Національної академії внутрішніх справ вартість витрат, пов`язаних з його утримання у навчальному закладі в сумі 80480,21 гривень.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 160, 161, 172 цього Кодексу.

При вирішенні питання про прийняття позовної заяви до провадження, досліджуючи зміст та обґрунтованість позовної заяви та наданих документів до позовної заяви, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абзацу 2 частини 2 статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Встановлений статтею 122 КАС України строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав є не тільки її дії, спрямовані на захист порушених прав, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Суд зауважує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Зі змісту позовної заяви Національної академії внутрішніх справ вбачається, що предметом спірних правовідносин у даній справі є стягнення з ОСОБА_1 , як з курсанта якого було відраховано з навчального закладу через отримання під час атестації незадовільної оцінки, на користь академії витрат в розмірі 80480,21 гривень, пов`язаних з його утриманням у вказаному вищому навчальному закладі.

Суд наголошує, що спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Тобто, до спірних правовідносин щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Національної академії внутрішніх справ витрат в розмірі 80480,21 гривень, пов`язаних з його утриманням у цьому вищому навчальному закладі, підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі №804/285/16, у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року в справі №140/721/19, від 30 вересня 2019 року в справі №340/685/19, від 24 грудня 2019 року в справі №824/284/19-а, від 29 квітня 2020 року в справі №560/1942/19, від 18 червня 2020 року в справі №140/2024/19.

З доданих до позовної заяви документів вбачається, що ОСОБА_1 на підставі наказу від 09.07.2019 №750 було відраховано з числа здобувачів ступеня вищої освіти бакалавра, як такого, що під час атестації отримав незадовільну оцінку.

Після відрахування з навчання у Національній академії внутрішніх справ ОСОБА_1 проходив військову службу в органах Національної поліції України. Однак, на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 05.02.2021 №44 о/с позивача було звільнено зі служби в поліції на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України "Про Національну поліцію", з 05 лютого 2021 року.

Відповідно до частини 4 статті 74 Закону України "Про Національну поліцію", особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відтак, з огляду на положення частини 4 статті 74 Закону України "Про Національну поліцію", суд приходить до висновку, що починаючи з 05 лютого 2021 року, з моменту звільнення відповідача зі служби в поліції за власним бажанням, Національна академія внутрішніх справ дізналась про виникнення у ОСОБА_1 обов`язку сплатити витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, та відповідно й дізналась про порушення своїх прав, які полягали у несплаті відповідачем вказаних коштів.

Таким чином, саме з 05 лютого 2021 року для Національної академії внутрішніх справ розпочався перебіг місячного процесуального строку на звернення до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 80480,21 гривень.

Однак, до Житомирського окружного адміністративного суду з даним позовом Національна академія внутрішніх справ звернулась 25 травня 2022 року, що підтверджується датою на поштовому конверті, в якому позов надійшов до суду.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про пропуск позивачем передбаченого ч. 5 ст. 122 КАС України місячного процесуального строку на звернення до суду.

Відповідно до вимог частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ч. 6 ст. 161 КАС України Національна академія внутрішніх справ подала до суду заяву, в якій просила поновити їй пропущений строк на звернення до суду.

В обґрунтування поважності пропуску строку на звернення до суду Національна академія внутрішніх справ зазначила, що вважала, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому спочатку звернулась до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області із позовом про стягнення з ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі. Однак, ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22.12.2021 у справі №279/6805/21 академії було відмовлено у відкритті провадження по справі, через те, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства. Відтак, позивач вважає, що вказані обставини є поважними причинами пропуску ним процесуального строку на звернення до суду.

Розглянувши вказану заяву суд зазначає, що пропущений процесуальний строк може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Ключовою є фраза з поважних причин, а отже це і є предметом доказування при вирішенні питання щодо встановлення поважності причин для позивача, тобто якщо строк був пропущений з поважних причин, це повинно підтверджуватися незаперечними письмовими доказами.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, в тому числі звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При цьому, у рішенні Верховного Суду України від 13.09.2006 у справі №6-26370кс04 зазначено таке: "Поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення позову стає неможливим або утрудненим".

Як вказує практика Верховного Суду України, оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів, а також з того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження.

Оцінюючи зазначені в заяві про поновлення строку звернення до суду доводи позивача, суд зазначає наступне.

Звернення позивача - суб`єкта владних повноважень до суду з порушенням правил підсудності не є поважною підставою для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Окрім того, навіть у випадку здійснення обрахування початку перебігу процесуального строку на звернення з даним позовом до суду з моменту отримання ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22.12.2021 у справі №279/6805/21 про відмову у відкритті провадження по справі, вказаний позов до Житомирського окружного адміністративного суду все-одно був поданий Національною академією внутрішніх справ з пропуском місячного строку.

Враховуючи викладене суд вважає, що позивачем не надано належних доказів наявності обставин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі позивача, обставин, які б зумовили поважність пропуску встановленого процесуальним законом строку звернення до суду.

Частинами 1 та 2 ст. 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Частинами першою та другою статті 169 КАС України, визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву Національної академії внутрішніх справ без руху та встановити позивачу строк для надання до суду клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску в частині позовних вимог із зазначенням інших підстави для поновлення такого строку ніж ті, що були вказані в заяві, поданій до суду разом з позовною заявою.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України, суд

ухвалив:

Позовну заяву Національної академії внутрішніх справ залишити без руху.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя І.Е.Черняхович