Справа № 160/3644/22
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2022-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2022 року Справа № 160/3644/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рищенка А.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропрокат» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-
16.02.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропрокат» (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі відповідач) в якій просить:
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на безпідставне та необґрунтоване не прийняття податкових декларацій підприємства, оскільки останні подані з належним заповненням всіх необхідних реквізитів та вчасно.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 позовну заяву ТОВ «Дніпропрокат» було залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю останньої вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України.
На виконання вимог ухвали суду, 21.03.2022 позивачем були усунуті недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2022 відкрито провадження у справі № 160/3644/22 та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
20.04.2022 на адресу суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що позивачем були подані декларації з порушенням вимог законодавства щодо порядку подання декларації, а саме не вірно зазначено місцезнаходження платника податків.
21.04.2022 на адресу суду від представника відповідача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій було підтримано аналогічну правову позицію, що і в позовній заяві та зазначено, що висновки відповідача про порушення ТОВ «Дніпропрокат» вимог п. 48.3 ст. 48 ПК України є незаконними.
Згідно положень ст. 262 КАС України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
На виконання вимог чинного законодавства України, Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропрокат» 20.09.2021 року направлено на адресу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2021 року.
Про отримання контролюючим органом вищевказаної податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2021 року свідчить квитанція №2 від 20.09.2021
Також, Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропрокат» 20.12.2021 року направлено на адресу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2021 року.
Про отримання контролюючим органом вищевказаної податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2021 року свідчить квитанція №2 від 20.12.2021
Також, Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропрокат» 20.01.2022 року направлено на адресу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2021 року.
Про отримання контролюючим органом вищевказаної податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2021 року свідчить квитанція №2 від 20.01.2022
Не погоджуючись з відмовами у реєстрації податкових декларацій з податку на додану вартість за серпень, листопад та грудень 2021 року, позивач звернувся до суду.
Пунктом 48.3 статті 48 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).
У разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48, а також недотримання вимог абзаців першого - третього пункту 49.4 статті 49 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв`язку, - протягом п`яти робочих днів з дня її отримання (п.49.11 та 49.11.1 Податкового кодексу України).
Так, у відповідності з пунктом 48.7 Податкового кодексу України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.
Однак, основне призначення звітності - надати користувачам достовірну інформацію щодо майнового та фінансового стану, результатів господарської та фінансової діяльності за звітний період.
Згідно з пунктом 48.2 Податкового кодексу України обов`язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.
Як встановлено судом, 20.09.2021, 20.12.2021 та 20.01.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропрокат» засобами електронного зв`язку направлені на адресу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області податкові декларації з податку на додану вартість за серпень, листопад та грудень 2021 року.
Відповідно до п. 45.2 ст. 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
З огляду на вищезазначене, при співставленні інформації про зареєстровану адресу місцезнаходження позивача з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та зазначеної адреси місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропрокат» в поданих податкових деклараціях з ПДВ за серпень, листопад та грудень 2021 року, судом не встановлено помилок, описок або неповноти зазначення в частині податкової адреси позивача.
Крім того, що стосується тверджень відповідача відносно невірного заповнення поля «головний бухгалтер» у податковій декларації з ПДВ за грудень 2021 року, то з цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що наказом ТОВ «Дніпропрокат» №11-к від 29.09.2021 року було звільнено з 30.09.2021 року з посади головного бухгалтера підприємства ОСОБА_1 .
Наказом ТОВ «Дніпропрокат» від 01.10.2021 року було визначено директора як особу, що виконує обов`язки головного бухгалтера з правом підписання всіх бухгалтерських та податкових документів.
19.10.2021 року позивачем було подано ГУ ДПС у Дніпропетровській області заяву за формою 1-ОПП, в якій в якості головного бухгалтера ТОВ «Дніпропрокат» визначено ОСОБА_2 , що підтверджується квитанцією №2 від 19.10.2021 року.
Тобто відповідачу достеменно відомо про те, що головним бухгалтером на підприємстві також є ОСОБА_2 , який підписав податкову декларацію з ПДВ за грудень 2021 року.
В особовому електронному кабінеті платника податків позивача також зазначено, що головним бухгалтером підприємства виступає ОСОБА_2 .
При цьому податкова декларація з ПДВ за листопад 2021 року також була підписана ОСОБА_2 як директором та головним бухгалтером підприємства, в той же час відповідач в цій частині жодних заперечень до цього не висловив.
Таким чином, судом не встановлено порушення позивачем п. 48.3 ст. 48 ПК України під час заповнення та подання податкових декларацій з ПДВ за серпень, листопад та грудень2021 року.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Частинами 1 та 2 ст. 16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
З метою отримання професійної правничої допомоги позивачем було укладено з адвокатом Ковальчуком Д.Ю. договір про надання правничої допомоги від 04.02.2022.
Оплата наданої правничої допомоги Адвокату здійснюється Клієнтом в наступному порядку:
- протягом 5 робочих днів з дати укладення даного Договору Клієнт сплачує 5000,00 грн. Адвокату;
- протягом 30 календарних днів з дати підписання Акту приймання-передачі наданої правничої допомоги 5000,00 грн. Акт наданої правничої допомоги за цим Договором Адвокат складає та надає Клієнту за результатами надання правничої допомоги, визначеної пунктом 1.1. даного Договору, а саме прийняття судового рішення Дніпропетровським окружним адміністративним судом за результатами розгляду позовної заяви Клієнта.
Як встановлено з матеріалів справи, на підтвердження здійснення судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правової допомоги, ТОВ "Дніпропрокат" надано до суду: договір про надання правничої допомоги від 04.02.2022; платіжне доручення №761 від 08.02.2022 на суму 5 000,00 грн.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2709 від 29.10.2012; довіреність від 04.02.2022.
Копії вищезазначених документів долучені до матеріалів справи.
Верховний Суд у постанові від 07.05.2020 року у справі 820/4281/17 та постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 зробив висновок, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо. При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Також Верховний Суд зазначив, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, бере до уваги конкретні обставини справи.
Відповідач не заявив клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Водночас, враховуючи критерії співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, приймаючи до уваги що дана справа не є складною (за обсягом доказів), а також те, що витрати на оплату послуг адвоката мають бути дійсні, необхідні та обґрунтовані, приймаючи до уваги також і те, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень своєчасно вчиняти певні дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних чи юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, враховуючи принципи добросовісності, розумності та справедливості, також враховуючи немайновий характер задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне присудити позивачу витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката лише у розмірі 2 000,00 гривень.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області витрати на правничу допомогу в сумі 2 000,00 грн.
Крім того, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати з оплати судового збору у розмірі 4 962,00 грн.
Керуючись ст. ст. 134, 139, 241-246, 250 КАС України, суд,-

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропрокат» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А. Ю. Рищенко