Справа № 369/17840/21
Суддя: Фінагеєва І. О.
Дата ухвалення: 2022-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/369/95/22
РІШЕННЯ

Іменем України

07.06.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

при секретарі Бікус С.Ю.,

розглянувши справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Шокуров Ю.Л. звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позов представник позивача Шокуров Ю.Л. обґрунтовує тим, що 25.11.2021 року адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області розглядався адміністративний матеріал № 2045 від 11.11.2021 року, включаючи протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 426349 від 11.11.2021 року, який було складено ст. ДОПСПВП № 2 Фастівського РУП ГУНП Київської області майором поліції Оруджовою К.І. відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення за ознаками ст. 2 ст. 156 КУпАП, а саме за здійснення продажу алкогольних напоїв неповнолітній особі. За підсумками розгляду зазначеного протоколу, адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення № 100 від 25.11.2021 року, якою ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено штраф в розмірі 6800,00 грн. Відповідно до вищезазначеної постанови було встановлено, що ОСОБА_1 , продавець магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ФОП ОСОБА_2 , порушила правила торгівлі, а саме 10.11.2021 року близько 17.30 год. здійснила продаж пива марки «Арсенал», міцне, ємністю 1 літр та пиво «Львівське» ємністю 1 літр, неповнолітній особі ОСОБА_3 , що є правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 156 КУпАП. Вважає, що постанову винесено з порушеннями, а тому вона підлягає скасуванню. Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення , у разі його оформлення, складається не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відповідно до описової частини постанови № 100 від 25.11.2021 року, подія мала місце близько 17.30 год. 10.11.2021 року Протокол серії ВАБ № 426349 було складено 11.11.2021 року, однак про час складення зазначеного протоколу в Постанові № 100 жодним чином не відображено. Також, відповідно до вимог ч. 2 ст. 156 КУпАП, суб`єктом адміністративного правопорушення є працівник торгівлі, тобто фізична особа, яка здійснює на законних підставах реалізацію алкогольних напоїв. Відповідно до довідки 5-ОК ОСОБА_1 в період часу з червня 2021 року по вересень 2021 року, мала трудові відносини з ФОП ОСОБА_4 . В подальшому, після вересня 2021 року, трудові відносини були припинені, однак ОСОБА_1 продовжувала співпрацювати з ФОП ОСОБА_4 , але не на посаді продавця. Тому, ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП. Зазначає, що адміністративна комісія при розгляді матеріалів відносно ОСОБА_1 припустилась наступних порушень КУпАП, а саме: не перевірила правильність складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 426349 від 11.11.2021 року; не повідомила належним чином ОСОБА_1 про час та місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 426349 від 11.11.2021 року, в зв`язку з чим ОСОБА_1 була позбавлена права на ознайомлення з матеріалами, мати правову допомогу, давати пояснення, надавати докази на свою невинуватість. Тому на підставі вище наведеного, просив суд винести постанову, якою скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 100 від 25 листопада 2021 року, винесену адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

У встановлений строк заперечення проти такого порядку суд не отримав.

23 березня 2022 року на адресу Києво-Святошинського районного суду Київської області від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов. Відповідно до якого вказано, що Виконавчий комітет Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області вважає позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтованими та безпідставними, оскільки постанова складена у відповідності до чинного законодавства. Так, в протоколі про адміністративне правопорушення вказується дата і місце його складання (про час складення протоколу в ст. 256 КУпАП не зазначено), а вже місце, час і суть адміністративного правопорушення зазначається в самому протоколі. Тобто, з цього вбачається що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №42639 від 11.11.2021 року складений у відповідності до ст. 256 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП серії ВАБ № 42639 від 11.11.2021 року був складений Ст. ДОПСПВП № 2Фастівського РУПГУНП Київської області майором поліції ОСОБА_5 на підставі чого була винесена Постанова № 100 від 25.11.2021 року. Факт продажу алкогольних напоїв ОСОБА_3 підтверджується поясненнями неповнолітніх, які містяться в матеріалах адміністративної справи № 2045. Позивач вказує, що у зв`язку з тим, що трудові відносини ОСОБА_1 з ФОП ОСОБА_4 після вересня 2021 року були припинені, тому ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП. Зазначає, що згідно до Постанови третього апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2020 року по справі № 160/10432/19 суд зазначає, що Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів не пов`язує відповідальність суб`єкта господарювання з тим, хто саме здійснив продаж алкогольного напою неповнолітній особі (офіціант, бармен, реалі затор чи інший працівник господарської одиниці), а достатнім є встановлення факту продажу забороненого товару неповнолітній особі, яка перебуває у трудових відносинах із суб`єктом господарювання. Така сама позиція висвітлена у Постанові ВС/КАС у справі № 804/8054/17 від 09.03.2021 року, де Верховний суд зазначає, що Закон № 481/95-ВР не пов`язує відповідальність суб`єкта господарювання з тим, хто саме здійснив правопорушення, зокрема продаж алкогольних напоїв неповнолітній особі (офіціант, бармен, продавець чи інший працівник господарської одиниці). Необхідною умовою для відповідальності суб`єктів господарювання, передбаченої ч. 2 ст. 17 цього Закону, є факт реалізації алкогольного напою особі, яка не досягла 18 років, без наявності відповідної ліцензії. Факт не перебування в трудових відносинах із ФОП особи, яка здійснила реалізацію алкогольних напоїв неповнолітній особі без наявності відповідної ліцензії, не може бути підставою для звільнення позивача від відповідальності за вказані правопорушення та застосування штрафних санкцій. Просив суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Так судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_4 на посаді продавця з червня 2021 року по вересень 2021 року, про що в матеріалах справи свідчить копія довідки 5-ОК.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту позовної заяви позивач ОСОБА_1 в подальшому після вересня 2021 року співпрацювала з ФОП ОСОБА_4 , але не на посаді продавця.

25 листопада 2021 року адміністративною комісією Виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області винесено постанову № 100 про накладення адміністративного стягнення, згідно якої ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 6 800 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У вищевказаній постанові зазначено, що гр. ОСОБА_1 , продавець магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ФОП ОСОБА_2 , порушила правила торгівлі, а саме 10.11.2021 року близько 17:30 здійснила продаж пива марки «Арсенал», міцне, ємністю 1 літр та пиво «Львівське» ємністю 1 літр, неповнолітній особі ОСОБА_3 .

Встановлено, що під час винесення вищевказаної постанови, адміністративною комісією Виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області було досліджено адміністративний матеріал № 2045 від 11.11.2021 року на 17 аркушах, включаючи протокол про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 426349 від 11.11.2021 року, пояснення гр. ОСОБА_1 , пояснення гр. ОСОБА_6 , пояснення гр. ОСОБА_7 , копії яких були додані відповідачем до відзиву.

Згідно протоколу серія ВАБ № 426349 від 11.11.2021 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП 10.11.2021 року близько 17:30 год. за адресою АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 продавець магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ФОП ОСОБА_2 , порушила правила торгівлі, а саме здійснила продаж пива марки «Арсенал» міцне, ємністю 1 літр та пиво марки «Львівське» ємністю 1 літр неповнолітній особі, а саме ОСОБА_6 , чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП.

У зв`язку з цим, відповідач визнав позивачку винною у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративне правопорушення і наклав на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач вважає, що її безпідставно було притягнуто до відповідальності, оскільки вона не є суб`єктом адміністративного правопорушення, оскільки на момент вчинення правопорушення не перебувала на посаді продавця магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ФОП ОСОБА_4 . Крім того, адміністративна комісія при розгляді матеріалів відносно неї не перевірила правильність складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 426349 від 11.11.2021 року, не повідомила належним чином її про час та місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, в зв`язку з чим вона була позбавлена права на ознайомлення з матеріалами, мати правову допомогу, давати пояснення, надавати докази на свою невинуватість.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності ( ст. 7 КУпАП).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

У той же час, згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 426349 від 11.11.2021 року був складений в присутності позивачки та вручений їй під розписку, про що мається підписи останньої.

Відповідно до приписів ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Зазначений протокол, який наявний в матеріалах справи відповідає вищевказаним положенням КУпАП.

Відповідно до ст. 17 Положення про адміністративні комісії Української РСР, затвердженого Указом Президії Верховної ради Української РСР від 09 березня 1988 року № 5540-ХІ, підставою для розгляду адміністративною комісією справи є протокол про адміністративне правопорушення, складений у встановленому порядку уповноваженою на те особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 156 КУпАП порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби, - тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскаржуваною постановою № 100 від 25 листопада 2021 року позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності саме за продаж пива особі, яка не досягла 18 років.

В позовній заяві позивач не заперечувала факту того, що дійсно нею було здійснено продаж алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років у зазначеній в оскаржуваній постанові дату.

Крім того, зазначене підтверджується та не спростовується наданими до відзиву відповідачем доказами, а саме: поясненнями гр. ОСОБА_6 , поясненнями гр. ОСОБА_7 .

Також, посилання позивача на те, що вона не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП спростовується судовою практикою та відповідачем.

Так, згідно Постанови третього апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2020 року по справі № 160/10432/19 суд зазначає, що Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів не пов`язує відповідальність суб`єкта господарювання з тим, хто саме здійснив продаж алкогольного напою неповнолітній особі (офіціант, бармен, реалі затор чи інший працівник господарської одиниці), а достатнім є встановлення факту продажу забороненого товару неповнолітній особі, яка перебуває у трудових відносинах із суб`єктом господарювання.

Така сама позиція висвітлена у Постанові ВС/КАС у справі № 804/8054/17 від 09.03.2021 року, де Верховний суд зазначає, що Закон № 481/95-ВР не пов`язує відповідальність суб`єкта господарювання з тим, хто саме здійснив правопорушення, зокрема продаж алкогольних напоїв неповнолітній особі (офіціант, бармен, продавець чи інший працівник господарської одиниці). Необхідною умовою для відповідальності суб`єктів господарювання, передбаченої ч. 2 ст. 17 цього Закону, є факт реалізації алкогольного напою особі, яка не досягла 18 років, без наявності відповідної ліцензії. Сам факт неперебування у трудових відносинах з суб`єктом господарювання особи, якою здійснено реалізацію алкогольних напоїв, не може бути підставою для звільнення такого суб`єкта господарювання від встановленої Законом N 481/95 відповідальності за вказані правопорушення.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 25.06.2020 року по справі № 520/2261/19, визначений ст.77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Статтею 73 КАС України зазначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Стаття 75 КАС України зазначає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального, права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими і безпідставними, а тому рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути залишено без змін, а позовна заява без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки вимоги позивача не підлягають до задоволення, не підлягає і стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судові витрати понесені позивачем при звернені до суду.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 9, 10, 245, 247, 252, 254, 256, 268, 280, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 7-12, 17-20, 22, 25, 72-79, 90, 94, 126, 139, 159-161, 205, 242, 257-259 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через місцевий суд, який ухвалив рішення.

Суддя І.О. Фінагеєва