Справа № 369/14472/21
Суддя: Фінагеєва І. О.
Дата ухвалення: 2022-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/369/67/22
РІШЕННЯ

Іменем України

27.04.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

при секретарі Бікус С.Ю.,

розглянувши адміністративну справу в порядку спрощеного провадження за адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: ОСОБА_2 інспектор управління патрульної поліції у місті Києві 4 батальйон 4 рота про оскарження постанови серії ЕАО № 4881241 від 09 жовтня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом про оскарження постанови серії ЕАО № 4881241 від 09 жовтня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності, в обґрунтування якого зазначив, що 09.10.2021 року він пересувався на своєму транспортному засобі містом Київ і біля площі Героїв Великої Вітчизняної війни його зупинив інспектор управління патрульної поліції у місті Київ ОСОБА_3 (спеціальний жетон № 0176751), начебто через порушення ним п. 17.1. ПДР України та ч. 3 ст. 122 КУпАП, тобто здійснення зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів. У зв`язку з тим, що він не порушував ПДР України, він не погодився з твердженням інспектора поліції ОСОБА_3 щодо порушення ним правил дорожнього руху та попросив інспектора поліції надати йому належні та допустимі докази вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. У відповідь на його прохання інший інспектор управління патрульної поліції у місті Київ ОСОБА_2 надав йому ознайомитися начебто з доказами вчинення ним адміністративного правопорушення, які були зафіксовані на його мобільному телефоні. Вважає, що зроблена відео фіксація інспектором поліції на мобільний телефон не є доказом вчинення правопорушення оскільки він зроблений не спеціальним технічним засобом. Таким чином, належних та допустимих доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП інспектор поліції не надав. Оскільки приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху. Однак, такі відомості у постанові серії ЕАО № 4881241 від 09.10.2021 року відсутні. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Зазначив, що розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності здійснювався інспектором поліції ОСОБА_3 . Даний факт зафіксований та підтверджується відеозаписом на диску, що додається. Однак, Постанова серії ЕАО № 4881241 від 09.10.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності була винесена іншим інспектором управління патрульної поліції у м. Київ Коваленком Дмитром Олексійовичем, що підтверджується п. 7 вищезазначеної постанови. Таким чином, розгляд справи був розпочатий одним інспектором поліції, а саме ОСОБА_3 , а постанову було винесено іншим інспектором поліції Коваленком Дмитром Олексійовичем, що є грубим порушенням норм процесуального права. Оскільки оскаржувана постанова прийнята не уповноваженою особою. Виносити постанову може лише той інспектор, який проводив розгляд справи. Всупереч вимогам КУпАп та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, інспектор поліції порушив, а саме: не заслухав пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не дослідив докази вини у вчиненні адміністративного правопорушення, а також не надав можливість заявити клопотання, зокрема право на забезпечення участі у розгляді справи захисника. Вважає постанову серії ЕАО № 4881241 від 09.10.2021 року винесену інспектором поліції Коваленком Дмитром Олексійовичем про накладення на нього адміністративне стягнення у розмірі 680,00 грн. незаконною та такою що підлягає скасуванню з огляду на ті факти, що відсутній склад адміністративне правопорушення, та те що йому не було надано належних та допустимих доказів щодо вчинення адміністративне правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а також через порушення процедури розгляду справи. Зазначив, що розгляд справи здійснювався без його присутності , хоча він виявив бажання та наголосив на цьому декілька разів інспектору поліції. Однак, інспектор поліції ОСОБА_3 проігнорував його, що також порушує його права, передбачені Конституцією та Законами України. Працівники поліції вели себе таким чином, що принижували його честь та гідність, сміючись з нього, роблячи вигляд, що не чують його, щоб він повторював по декілька разів одне й та саме. Така поведінка службових осіб є недопустимою, та такою що суперечить нормам чинного законодавства. Просив суд постанову серії ЕАН № 4881241 від 09.10.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.10.2021 року відкрите спрощене провадження у справі без виклику сторін.

У встановлений строк заперечення проти такого порядку суд не отримав.

16.11.2021 року на адресу Києво-Святошинського районного суду Київської області від позивача надійшли додаткові пояснення до позовної заяви, в яких він зазначив, що інспектором управління патрульної поліції у місті Києві 4 батальйону, 4 роти Коваленком Дмитром Олександровичем було сказано йому «зараз 14:38 проводиться розгляд справи», і цей момент зафіксований на відео, що було додано до позовної заяви. Однак, у постанові серії ЕАО № 4881241 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, зазначено, що час вчинення правопорушення 14:53:25. Тобто, виходить що правопорушення, яке я начебто вчинив, згідно з вищезазначеною постановою, відбулося лише через 15 хвилин після початку розгляду справи. Таким чином, інспектором управління патрульної поліції у місті Києві 4 батальйону, 4 роти Коваленком Дмитром Олександровичем був допущений надмірний формалізм при складанні Постанови серії ЕАО № 4881241 від 09.10.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, що підтверджується ще одним грубим порушенням норм процесуального права.

28.12.2021 року на адресу Києво-Святошинського районного суду Київської області від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Сокирко Г.П. надійшов відзив на позовну заяву, в яких зазначено, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4881241 від 09.10.2021 року позивач керуючи автомобілем FUSION реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначено дорожнім знаком 5.8, чим порушив п. 17.1 ПДР на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів позначений дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняється рух і зупинка інших транспортних засобів на цій зупинці та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, внаслідок чого відповідачем винесена вказана постанова, якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в сумі 680 грн. Відповідач за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю оцінив докази, а також врахував те, що він особисто басив, що 09.10.2021 року о 14 год. 53 хв. за адресою: м. Київ, площ Героїв Великої Вітчизняної війни, довгостроково рухався в смузі для руху маршрутних транспортних засобів без наміру здійснити поворот праворуч. Після виявлення даного правопорушення відповідач встановив причини та умови вчинення позивачем адміністративного правопорушення та попередив позивача, що щодо нього буде розгляд адміністративної справи. Позивач з порушенням не погоджувався. Позивач пояснював, що докази, які йому надає інспектор з свого власного мобільного телефону не мають для нього значення, тому дане порушення вважається не доведеним. Відтак підготовка та розгляд справи про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 276 КУпАП здійснена відповідачем за місцем його перебування та виконання ним посадових обов`язків, який в даному випадку був уповноважений розглядати вказану адміністративну справу на місці здійснення адміністративного правопорушення, а не на місці перебування управління патрульної поліції. Позивач в даній позовній заяві акцентує увагу суду на те, що відповідач під час винесення постанови порушив процедуру розгляду справи, не надав можливості позивачу скористатися його правами. Не спростовує здійсненого позивачем адміністративного правопорушення факт не надання йому під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху роз`яснень, передбачених положеннями статей КУпАП. Ці недоліки не можуть бути підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Постанову винесено у присутності позивача, роз`яснено всі його права та надано йому право на ознайомлення та підписання, про що свідчить підпис позивача у постанові. Таким чином, оскаржувана постанова винесена у межах повноважень відповідача в порядку та у спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури. Просила суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 про розгляд справи повідомлений належним чином. Ухвалу про відкриття провадження отримав особисто 22 жовтня 2021 року. Подав до суду додаткові пояснення. Будь-яких заяв, клопотань від позивача станом на час прийняття рішення до суду не надходило.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції про розгляд справи повідомлений належним чином. Ухвалу про відкриття провадження, позовну заяву з додатками отримав особисто 07 грудня 2021 року. Подав до суду відзив на позов. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача станом на час прийняття рішення до суду не надходило.

Третя особа інспектор управління патрульної поліції у місті Києві 4 батальйон, 4 рота Коваленко Д.О. про розгляд справи повідомлений належним чином. Ухвалу про відкриття провадження, позовну заяву з додатками отримав особисто 07 грудня 2021 року. Будь-яких заяв, клопотань від третьої особи станом на час прийняття рішення до суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 09.10.2021 року інспектором Управління патрульної поліції в м. Київ сержантом поліції Коваленко Дмитром Олександровичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4881241.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 09.10.2021 року о 12 годині 53 хвилини, керуючи автомобілем FUSION реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Київ на площі Героїв Великої Вітчизняної Війни, здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8 чим порушив п. 17.1 ПДР України на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів позначений дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняється рух і зупинка інших транспортних засобів на цій зупинці, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, та за яке накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн.

Згідно п. 17.1 ПДР України на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі.

Частиною 3 статті 122 КУпАП передбачено, що ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В позовній заяві позивач посилається на те, що зроблена відеофіксація правопорушення на власний мобільний телефон інспектора не є доказом вчинення правопорушення, оскільки відеозапис зроблений не спеціальним технічним засобом. Крім того, зазначив, що розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності здійснювався інспектором поліції ОСОБА_3 . Даний факт зафіксований та підтверджується відеозаписом на диску, що додано до позовної заяви. Але, постанова серії ЕАО № 4881241 від 09.10.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності була винесена іншим інспектором управління патрульної поліції у м. Київ ОСОБА_2 , що є грубим порушенням норм процесуального права.

Частиною другою 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік яких визначений ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В даному випадку суд зазначає, що сама по собі постанова відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення, містить лише виклад обставин, які відповідач визнав достатніми для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, однак, вона не може бути єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Також, згідно правової позиції Верховного Суду у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 3 ст. 2 КУпАП встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 245-246 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Стаття 283 КУпАП передбачає що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем було подано до суду відзив на адміністративний позов, у якому зазначено, що інспектором поліції було зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП на власний мобільний телефон, однак відеозапису та належних доказів правомірності оскаржуваної постанови до відзиву не додав, тому суд не приймає його до уваги.

Суд приходить до висновку що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

При розгляді даної справи суд враховує що згідно ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, а викладені в ній дані не підтверджені належними доказами.

Таким чином, відповідачем не доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, що свідчить про необґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення через відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Отже, в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, з урахуванням задоволення позову, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 680,00 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 19 Конституції України, ст. ст. 1, 9, 121, 222, 258, 265-2, 268, 276, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: Коваленко Дмитро Олександрович інспектор управління патрульної поліції у місті Києві 4 батальйон 4 рота про оскарження постанови серії ЕАО № 4881241 від 09 жовтня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАО № 4881241 від 09.10.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 680,00 (шістсот вісімдесят) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.О. Фінагеєва