Справа № 140/2658/22
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2022-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року ЛуцькСправа № 140/2658/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кріс-Віт Україна» до Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кріс-Віт Україна» (далі позивач, ТзОВ «Кріс-Віт Україна») звернулося з позовом до Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі відповідач), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №327059 від 28 грудня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 18.11.2021 посадовими особами Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля DAF реєстраційний номер НОМЕР_1 з причіпом реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який здійснював перевезення сипучого вантажу (соя) загальною масою 40,080 т. За наслідками зважування було складено акт №305517 від 18.11.2021, в якому зазначено порушення встановлених габаритно-вагових норм на 5,45%, а саме навантаження на строєну вісь становило 23,200 тонн при нормативно допустимих 22 тонн. За результатами акту 20.12.2021 відповідачем було складено оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу до ТзОВ «Кріс-Віт Україна» у розмірі 8 500,00 грн.

Також на водія ОСОБА_1 винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн, яка скасована рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.01.2022 в справі №161/21534/21.

ТзОВ «Кріс-Віт Україна» не погоджується з оскаржуваною постановою з тих підстав, що вантаж сої, що перевозився, був сипучим, відповідно не міг за своєю природою бути сталим та незмінним по навантаженню на осі транспортного засобі при перевезенні. Таким чином, маса не могла бути стабільною у різних точках автомобіля під час руху. Також враховуючи, недосконалість дорожнього покриття і викликані ним вібрації та гойдання, різні кути нахилу, підйоми спуски на автошляхах, сипучий вантаж змінив своє розташування і навантаження на осіб транспортного засобу.

Вказує, що акт проведення перевірки не містить характеристик в частині вимірювального та зважувального обладнання при проведенні габаритно-вагового контролю, якими саме вагами проводилося зважування транспортного засобу, який відсоток похибки таких ваг і чи враховувався під час зважування сипучий стан вантажу.

Методика, про яку йдеться у пункті 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі Порядок №879), та згідно з якою повинен проводитись процес визначення навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології (Укрметртсстандартом) не затверджено. Єдиною методикою виконання вимірювань по осьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована відповідно до ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології», свідоцтво про атестацію №02-84-08. Однак вказана методика не розповсюджується на транспорті засоби з рідким та сипучим вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі.

Крім того, позивач вказує, що акт перевірки складений з порушенням вимог пунктів 16 і 21 Порядку проведення рейдових перевірок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567.

З урахуванням викладеного, ТзОВ «Кріс-Віт Україна» просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді від 09.03.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідач в поданому до суду відзиві вважає, що заявлені позовні вимоги ТзОВ «Кріс-Віт Україна» не підлягають задоволенню. В обґрунтування своє позиції вказує, що 18.11.2021 на 286 км + 274 м автодороги «Виступовичі - Могилів Подільський» державними інспекторами Килимником Ю.К. та Дідичуком А.В. на підставі направлення на перевірку від 12.11.2021 №002303 було проведено перевірку на додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень вантажів ТЗ DAF XF105.410 реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом OVA 390 К-95, реєстраційний номер НОМЕР_3 . За результатами здійснення габаритно-вагового контролю було встановлено, що: загальна маса ТЗ становить 40,300 т, осьові навантаження, тонн:нормативно допустиме/фактичне 1,00/7,07, 11,0/10,05, 22,00/23,20 (що на 5,45% перевищує норму). Результати зважування зафіксовано у довідці №0053918, акті №0064468, чеком про зважування від 18.11.2021. Враховуючи пункт 22.5 Правил дорожнього руху, параметри перевищують нормативно допустимі. З огляду на виключення п.19 Порядку №879, наявність у терміні «Вимірювання» посилання на методику, затверджену спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, не може розцінюватися, як наявність у відповідача обов`язку під час здійснення габаритно-вагового контролю керуватися методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Представник відповідача наголошує, що, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого вантажу великоваговим автомобільним транспортом, зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт.

Також відповідач вважає, що під час проведення перевірки та оформлення її результатів дотримано вимог Порядку №1567 та Порядку №879. Крім того, на думку відповідача рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.01.2022 у справі №161/21534/21 не має преюдиційного значення для вирішення даного спору.

З наведених підстав, просить в задоволені позову відмовити повністю.

В поданих до суду запереченнях представник відповідача підтримала правову позицію, наведену у відзиві.

Сторони скористались своїм правом на подання до суду заяв по суті справи, в яких письмово виклали свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, а тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 18.11.2021 на 286 км + 274 м автодороги М21 «Виступовичі - Могилів Подільський» старшими державними інспекторами Килимником В.А. та Дідичуком А.В. на підставі направлення на перевірку від 12.11.2021 №002303 було проведено перевірку на додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень вантажів ТЗ DAF XF105/410, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом OVA OVA 390 К-95, реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить позивачу - ТзОВ «Кріс-Віт Україна» під керуванням водія ОСОБА_1 .

За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки ТЗ DAF XF105/410 реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом OVA 390 К-95, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який відбувався 18.11.2021, було встановлено, що загальна маса транспортного засобу становить 40,300 т, при нормативно допустимі 40 т, навантаження на першу одиничну вісь 7,05 т (в межах норми), другу одиничну вісь 10,05 т (в межах норми), строєну вісь 23,200 т при нормативно допустимій 22 т (на 5,45% перевищує норму).

Вказаний факт зафіксовано в довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 18.11.2021 №0053918, акті про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів від 18.11.2021 №0064468, чеком про зважування від 18.11.2021, а також в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 18.11.2021 №305517, в якому зазначено, що під час перевірки виявлено перевезення вантажу з перевищенням, встановлених габаритно-вагових норм без відповідного дозволу; ТТН від 17.11.2021 №130 вантаж соя, з перевищенням встановлених п.22.5 Правил дорожнього руху вагових норм на 5,45%, навантаження на строєну вісь 23,200 т при дозволеному 22 т, що є порушенням, відповідальність за яке передбачена абзацом 14 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно, при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Постановою начальника Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 28.12.2021 №327059 до перевізника ТзОВ «Кріс-Віт Україна» застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 8 500 грн за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 14 частини першої статті 60 цього Закону.

Не погоджуючись із такою постановою, товариство звернулося до суду з даним адміністративним позовом.

При вирішенні даного публічно-правового спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №2344-III).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 цього Закону, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-ХІІ в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №3353-ХІІ), з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 №2862-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2862-IV), рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

Відповідно до пункту 14 Порядку №1567 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Згідно з пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила №30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Правила дорожнього руху), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

В силу вимог пункту 4 Правил № 30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Як передбачено статтею 48 Закону №2344-ІІІ, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок №879), габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з пунктами 3, 4, 6 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, власниками (балансоутримувачами) зон габаритно-вагового контролю і підприємствами.

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно у зонах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

За приписами пунктів 15-18, 20 Порядку №879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

Габаритно-ваговий контроль транспортного засобу проводиться протягом не більше однієї години (з моменту заїзду транспортного засобу на ваги до кінцевого оформлення матеріалів у разі виявлення порушення).

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Водії під час здійснення габаритно-вагового контролю повинні виконувати законні вимоги посадових осіб та/або працівників Укртрансбезпеки, її територіальних органів та поліцейських.

Статтею 49 Закону №2344-III передбачено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Відповідно до абзацу 14 частини статті 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу наведених норм слідує, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

При цьому, суд враховує, що обов`язок отримати дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, а також внести плату за проїзд такого великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування, покладається на перевізника.

У справі, що розглядається, підставою для накладення на позивача штрафу відповідно до оскаржуваної постанови від 28.12.2021 №327059 слугувало перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу, а саме транспортним засобом марки DAF XP105/410 реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом OVA 390 К-95, реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить позивачу - ТзОВ «Кріс-Віт Україна» під керуванням водія ОСОБА_1 , про що складено акт про перевищення транспортними засобами нормативних вагових параметрів від 18.11.2021 №0064468, відповідно до якого встановлено, що навантаження на строєні осі склало 23,200 т при нормативно допустимому - 22 т.

Відповідно до акту №305517 від 18.11.2021 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, старшими державними інспекторами Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки , під час перевірки виявлено порушення, а саме: надання послуг з вантажних перевезень згідно ТТН від 11.11.2021 №126 вантаж соя з перевищенням вагових обмежень, а саме навантаження на строєну вісь складає 23,200 т при допустимій 22,00 т.

Наведене свідчить перевищення вагових параметрів на строєну вісь на 5,45%.

Відтак, наявні підстави вважати цей транспортний засіб великогабаритним, для руху якого, за правилами частини четвертої статті 48 Закону № 2344-III, повинен бути відповідний дозвіл.

Відсутність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України транспортним засобом з перевищенням габаритних параметрів, виданий компетентними уповноваженими органами, зафіксована в акті № 305531 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 11.11.2021 та не заперечується позивачем.

З огляду на зазначене, суд вважає, що відповідач мав достатні підстави для накладення штрафу відповідно до статті 60 Закону № 2344-III.

Щодо тверджень позивача про те, що предметом перевезення був сипучий вантаж (соя), який є рухомим під час руху транспортного засобу, а тому його маса є несталою в різних точка автомобіля, то суд вважає їх безпідставними, оскільки автомобіль на вагу заїжджає повільно - зі швидкістю не більше 5-6 км на годину, а така швидкість руху не може призвести до значного зміщення вантажу.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду №803/1540/16 від 24.07.2019 року.

Суд зазначає, що діюче законодавство України чітко визначає підстави для відповідальності автомобільного перевізника, як то порушення законодавства про автомобільний транспорт. Отже, відсутність у водія при перевезенні вантажів передбачених законодавством документів становить склад господарського правопорушення, за яке до автомобільних перевізників застосовується адміністративно-господарський штраф.

Обставини можливого зміщення вантажу, що перевозився позивачем є об`єктивною стороною вчиненого позивачем правопорушення, втім ці обставини не спростовують та не можуть спростовувати самого факту його вчинення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 01.07.2020 у справі №803/50/17.

Відповідно до абз.2 п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30, допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд (враховуючи сипучість вантажу).

Отже, законодавцем чітко передбачено критичну похибку в розмірі 2% на строєну вісь, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в т.ч. й сипучого, який під час транспортування здатний зсуватися. Суд враховує, що у даній справі перевищення навантаження на вісь становить більше 2%.

Крім того, Правилами перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 14.10.2014 року №363, саме на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу.

Пунктами 8.14-8.15 гл.8 зазначених Правил передбачено, що завантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху.

Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

У свою чергу, п.12.5 гл.12 Правил дорожнього руху передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова; волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого вантажу великоваговим автомобільним транспортом, зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху, а тому доводи позивача щодо сипучого вантажу є необґрунтованими.

Щодо доводів позивача про відсутність методики виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі та вказане є підставою для виникнення об`єктивних сумнівів у достовірності результатів зважування, слід вказати на таке.

Суд зазначає, що, оскільки за змістом ст.ст.4 і 29 Закону України №3353-ХІІ, ст.33 Закону №2862-IV визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, яким керувався відповідач, суд вважає, що відповідачем правомірно проведений габаритно-ваговий контроль транспортного засобу.

Наведене узгоджується з нормативним регулюванням, а саме скасування постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №671 пункту 19 Порядку №879, в якій було вказано про те, що під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.

Отже, законодавець виключив норму про необхідність застосування будь-якої затвердженої методики визначення у спірних правовідносинах.

Разом з цим, суд зазначає, що відсутність методики проведення габаритно-вагового контролю саме сипучого вантажу не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу та від обов`язку по внесенню палати за таке перевищення.

Вказана позиція суду узгоджується з практикою Верховного Суду, яка викладена у постановах від 02.08.2018 у справі №820/1420/17, від 03.07.2019 у справі №819/1381/16, від 24.07.2019 у справі №803/1540/16, від 01.07.2020 у справі №803/50/17, від 22.12.2021 у справі №420/3371/21.

Згідно частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо твердження позивача про порушення порядку проведення рейдової перевірки, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 16 Порядку №1567, рейдова перевірка може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки.

Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

Як слідує з матеріалів справи рейдова перевірка (перевірка на дорозі) проводилась посадовими особами Укртрансбезпеки - старшим державним інспектором ВДК Килимником В.А. та старшим державним інспектором ВНАП Дідичуком А.В.; а габаритно-ваговий контроль трьома особами - посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадової особи відповідного підрозділу Національної поліції, що підтверджується графіком роботи спільних мобільних груп, та складеною в результаті перевірки постановою серії ДП18 №807363 від 18.11.2021, та балансоутримувача пункту ГВК - ДП «Вінницький облавтодор», що підтверджується проставленим підписом посадової особи та відбитком печатки балансоутримувача.

Відповідно до пунктів 12, 13 Порядку №879, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Відповідно до пункту 14 Порядку №879, вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю визначаються Мінінфраструктури.

Як слідує з матеріалів справи, габаритно-ваговий контроль ТЗ DAF XF 105.410 реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом OVA 390 К-95 , реєстраційний номер НОМЕР_4 проводився у пункті габаритного-вагового контролю, який відповідає вимогам до облаштування та технічного оснащення зон габаритно-вагового контролю, затвердженим наказом Міністерством інфраструктури України від 28.07.2016 №255 та придатний для проведення габаритно-вагового контролю, що підтверджується актом обстеження майданчика для ПП ГВК від 28.09.2021, із використанням справної ваги CHEKLODE FREEWEIGH, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 05.10.2021 №34-00/2601.

Щодо посилання перевізника на те, що в акті №305517 від 18.11.2021 відсутня інформація про те, якими були результати вимірювання в тоннах і на яких осях відбулось перевищення нормативно допустимої маси суд зазначає наступне.

Форма і зміст акту про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом затверджена Додатком 3 до Порядку №1567 від 08.11.2006, і в ній не передбачено можливість внести таку інформацію.

При цьому, вся ця інформація зазначена в пунктах 8, 10 Акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0064468 від 18.11.2021, а визначення відсотку перевищення нормативно допустимих параметрів відбулось за допомогою нескладних математичних розрахунків.

Щодо доводів позивача про те, що у жодному документі, що був складений за результатами проведеного габаритно-вагового контролю транспортного засобу, не зазначено найменування та будь-яких інших ідентифікуючих характеристик зважувального обладнання (марка, модель, номер, серія тощо), яке було використано працівниками відповідача при проведенні габаритно-вагового контролю, відсутні відомості про те, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу здійснено у спеціально-відведених та належно облаштованих для нього місцях, суд зазначає таке.

Додатком №3 до Порядку №1567 передбачено форму акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання автомобільних перевезень пасажирів та вантажів» від 20.05.2013 №422 затверджено форму акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (додаток №3).

Крім того, додаток №1 до Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затверджений наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 №1007/1207, визначає форму довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю.

Суд зазначає, що затверджені форми вищенаведених документів не містять вимог щодо зазначення характеристик вимірювального, зважувального обладнання при проведенні габаритно-вагового контролю, та щодо відповідності місця проведення габаритно-вагового контролю вимогам чинного законодавства, зокрема, відсутні відповідні графи для зазначення наведеної інформації.

При цьому матеріалами справи підтверджено, що зазначені документи складені за встановленими формами.

Крім того, позивач не надав доказів того, що водій транспортного засобу звертався до перевіряючих осіб з проханням надати відповідні документи на ваги та щодо місця проведення габаритно-вагового контролю, і що йому було відмовлено.

Крім того, на думку суду, скасування рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.01.2022 в справі №161/21534/21 постанови серії ДП18 №807363 від 18.11.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу правопорушення, жодним чином не виключає підстав для притягнення до відповідальності суб`єкта господарювання шляхом застосування адміністративно-господарських штрафів, передбачених Законом України «Про автомобільний транспорт».

Отже, з огляду на підтвердження факту перевищення позивачем встановлених габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно, зокрема, на 5,45%, за відсутності дозволу на перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень, суд приходить до висновку про правомірність винесення відповідачем постанови від 28.12.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу на суму 8 500,00 грн за порушення законодавства, відповідальність за яке передбачена абзацом 14 частини першої статті 60 Закону № 2344-III.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В ході судового розгляду даної справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів суду правомірність винесення спірної постанови.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та відмову в задоволенні позову.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача та залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, на підставі Закону України «Про автомобільний транспорт», суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову товариства з обмеженою відповідальністю «Кріс-Віт Україна» до Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ф. А. Волдінер