Справа № 640/21740/20
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2022-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

07 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування технічними засобами, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, клопотання ОСОБА_1 про зупинення апеляційного провадження у справі № 640/21740/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язати вчинити дії

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нездійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 виходячи з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку місячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки військової прокуратури Південного регіону України від 22.06.2020 № 18/152, без обмеження максимальним розміром;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.01.2020 перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії виходячи з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку місячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки військової прокуратури Південного регіону України від 22.06.2020 № 18/152, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату невідкладно та однією сумою

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 13.12.2019 року №7-р(II)/2019 у позивача виникло право на перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугу років на підставі його заяви від 02.07.2020 року, документів пенсійної справи, довідки від 22.06.2020 року №18/152 та у відповідності до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», у редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії, з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати без обмеження її максимального розміру, проте відповідачем протиправно не проведено перерахунку пенсії позивача.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 травня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нездійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 виходячи з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку місячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки військової прокуратури Південного регіону України від 22.06.2020 № 18/152, без обмеження максимальним розміром.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.01.2020 перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії виходячи з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку місячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки військової прокуратури Південного регіону України від 22.06.2020 № 18/152, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням проведених раніше виплат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду було відкрито апеляційне провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України.

На адресу Шостого апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі № 640/21740/20 до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України за результатом розгляду справи №14-у(ІІ)/2021 за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України положень абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI.

Подане клопотання обґрунтовано тим, що позивач є колишнім працівником прокуратури, який перебуває на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України та є пенсіонером за вислугою років, відповідач є територіальним органом Пенсійного фонду України - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, спір виник з аналогічних підстав у відносинах, що регулюються одними нормами права (у зв`язку із відмовою відповідним територіальним органом Пенсійного фонду України здійснити перерахунок пенсії позивача з посиланням на відсутність чіткого законодавчого врегулювання спірних правовідносин), позивачем заявлено позовні вимоги щодо визнання протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу, якому призначена пенсія за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» здійснити перерахунок та виплату пенсії. Також позивачем заявлено вимоги щодо здійснення такого перерахунку без обмеження максимального розміру пенсії 10-ма прожитковими мінімумами для працездатних осіб.

18 лютого 2022 року ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду було призначено справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язати вчинити дії, у відкритому судовому засіданні на 15 березня 2022 року о 11:30 год.

24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022 в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан.

Згідно розпорядження Голови Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2022 роботу суду було тимчасово призупинено, у зв`язку з чим, розгляд справ з 24.02.2022 не відбувався.

Подальший розгляд справи № 640/21740/20 призначено у відкритому судовому засіданні на 07.06.2022 року на 11 год. 30 хв.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що провадження у справі підлягає зупиненню з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Таким чином, зупинення провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 236 КАС України можливе виключно у випадку об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої за відсутності умови, що зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Оцінюючи об`єктивну неможливість розгляду справи до прийняття Конституційним Судом України рішення у справі за скаргою ОСОБА_2 про визнання такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положень абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ (далі - Закон № 1697), частини першої статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI в частині поширення їх дії на Закон № 1697, якими встановлено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, по якій ухвалою колегії суддів Конституційного Суду України відкрито конституційне провадження у справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою для відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , зокрема, без обмеження максимальним розміром, є посилання ГУ ПФ в Дніпропетровській області на норми Закону України «Про прокуратуру», водночас, питання щодо їх відповідності Конституції України є наразі невирішеним.

Колегією суддів враховується, що одним з основоположних принципів адміністративного судочинства є, зокрема, принцип законності, який полягає у тому, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, суд зобов`язаний вирішувати справи відповідно до Конституції та законів України, водночас, виникнення сумнівів у відповідності закону Конституції України фактично унеможливлює розгляд справи із дотриманням основоположних і фундаментальних принципів адміністративного судочинства.

Водночас, колегією суддів враховується, що Конституційний Суд України в пп. 3.1 п. 3 мотивувальної частини рішення від 29.06.2010 №17-рп/2010 зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Основний Закон України, закріпивши частиною 1 статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права.

Тобто, щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього (абз. 2, 3 п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99).

Відповідно до ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Частиною 6 пункту 4 рішення Конституційного Суду України від 14.12.2000 у справі №1-31/2000 (справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України) передбачено, що незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Системний аналіз наведених норм в контексті зазначених положень рішень Конституційного Суду України свідчить про те, що у випадку визнання неконституційним абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ та частини першої статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI в частині поширення їх дії на Закон № 1697, останні втрачають чинність з дня ухвалення відповідного рішення. Проте, як було зазначено вище, Конституційний Суд вправі визначити у своєму рішенні, порядок і строки його виконання.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що визнання неконституційними певних норм вищевказаних Законів може призвести до порушення їх логіки і структури, спричинити виникнення прогалин у них. У зв`язку із цим, може виникнути необхідність вжиття додаткових заходів щодо забезпечення виконання прийнятого рішення. Додаткові заходи, у свою чергу, можуть стосуватися внесення змін до чинного Закону України «Про прокуратуру» та Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Судом апеляційної інстанції враховується, що відповідно до положень статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на приписи зазначеної норми процесуального закону, обґрунтованим визнається судове рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.

Таким чином, судове рішення має містити пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 наголошував на тому, що відмова ГУ ПФУ у Дніпропетровській області у перерахунку останньому пенсії без обмеження максимальним розміром є протиправною, оскільки ґрунтується на нормах Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, яка до нього не застосовується та є такою, що суперечить Конституції України. Застосовуючи до спірних правовідносин положення вказаного Закону України «Про прокуратуру» і Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», суд першої інстанції виходив з того, що ці нормативні акти та їх положення є чинними і неконституційними не визнавалися.

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що положеннями статті 1 Закону України «Про Конституційний Суд України» закріплено, що Конституційний Суд України є органом конституційної юрисдикції, який забезпечує верховенство Конституції України, вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених Конституцією України випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до Конституції України.

Отже, виключено до компетенції Конституційного Суду України віднесено вирішення питання щодо відповідності положень Закону України Конституції України.

Судом апеляційної інстанції враховується, що приписи ч. 4 ст. 7 КАС України визначають, що якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

У такому випадку суд після винесення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.

Водночас, наведена норма процесуального закону не врегульовує випадки, коли на момент розгляду справи судом у провадженні Конституційного Суду України вже перебуває справа щодо визнання таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) окремих положень Закону, які мають бути застосовані у межах розгляду відповідної судової справи. Натомість, відповідне питання вирішено законодавцем у вже згаданому п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України, в якому передбачений обов`язок суду зупинити провадження у справі до набрання законної сили рішенням, зокрема, Конституційного Суду України у випадку об`єктивної неможливості її розгляду.

Враховуючи викладені обставини, а також з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду даної справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинення провадження у справі №640/21740/20 до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України за результатом розгляду справи №14-у(ІІ)/2021 за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України положень абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI.

Статтею 309 КАС передбачено, що у виняткових випадках апеляційний суд з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи.

Зважаючи на неможливість розгляду справи у строки, визначені ч. 1 ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, вважає за необхідне продовжити строк розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 229, 236, 309, 311, 321, 325, 326, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Продовжити строк розгляду справи за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язати вчинити дії на строк достатній для всебічного та повного розгляду справи.

Клопотання ОСОБА_1 про зупинення апеляційного провадження у справі № 640/21740/20 - задовольнити.

Зупинити апеляційне провадження у справі №640/21740/20 до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України за результатом розгляду справи №14-у(ІІ)/2021 за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України положень абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI.

Зобов`язати сторін повідомити Шостий апеляційний адміністративний суд про відсутність обставин, які слугували підставою для зупинення апеляційного провадження у даній справі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями.

Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма

Повний текст ухвали складено 07 червня 2022 року.