Справа № 120/2976/22-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2022-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 р. Справа № 120/2976/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач), які подані його представником - адвокатом Олексієнко О.І. (далі - адвокат Олексієнко О.І., представник позивача), до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 14.09.2021 позивач по досягненню 56 років звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії відповідно до статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV), надавши всі необхідні документи та довідки для призначення пільгової пенсії. Однак, 23.11.2021 позивач отримав лист, яким повідомлено про відмову йому у призначенні пенсії, оскільки його пільговий стаж становить 11 років 3 місяці 23 дні, однак згідно з п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" необхідний пільговий стаж повинен складати 12 років 6 місяців, а необхідний страховий стаж - 26 років 6 місяців.

Позивач вважає, що відповідно до законодавства України він має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а відтак у відповідача не було підстав для відмови у призначенні такої пенсії. Зазначає, що при винесенні рішення щодо відмови у призначенні пенсії відповідачем було проігноровано норму п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, якою визначено, що працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, - чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

На переконання позивача, наявний пільговий стаж 11 років 3 місяці 23 дні дає йому право на скорочення пенсійного віку на 4 роки, тобто на вихід на пенсію в 56 років. За таких обставин позивав вважає, що відповідач безпідставно відмовив йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, що понукало його захищати порушені права в суді.

Ухвалою від 28.03.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Крім того, встановлено відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

15.04.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача проти позову заперечує. Зазначає, що 14.09.2021 позивач звернувся до Головного управління із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". До спеціального стажу позивача, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховано періоди з 13.06.2006 по 31.12.2007, з 02.01.2008 по 01.01.2013, з 07.01.2013 по 10.10.2017, що фактично становить 11 років 03 місяців 23 дні. При цьому, періоди з 01.01.2008 по 01.01.2008, з 02.01.2013 по 06.01.2013 неможливо зарахувати до спеціального стажу, з огляду на перебування позивача в цей період у відпустці без збереження заробітної плати.

Відповідач вказує, що згідно з наданими документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу спеціальний стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років згідно п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" - 11 років 03 місяці 23 дні, що недостатньо для призначення пенсії за вислугу років як працівнику локомотивних бригад і окремим категоріям працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах.

З огляду на відсутність необхідного спеціального стажу роботи - 12 років 6 місяців, як зазначено у відзиві, Головним управлінням було прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначенні пенсії за вислугу років.

Враховуючи викладене, відповідач вважає, що діяв правомірно, а тому в позові просить відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 14.09.2021 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою щодо призначення пенсії відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". До заяви позивач подав такі документи: довідку про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків; паспорт серії НОМЕР_1 ; трудову книжку № НОМЕР_2 ; військовий квиток № 8; довідку про місце проживання (реєстрації) особи № 28; довідки про прийняття на роботу: № 01-10-12/, №01-10-12, №ДНК-3-05-8/26, № 5; дипломи (свідоцтва, атестати) про навчання: № НОМЕР_3 , № 3т-1 583932, № ув НОМЕР_4 , № а-023644, № вн НОМЕР_5 .

Листом від 23.11.2011 № 0200-0216-8/75918 "Щодо прийнятого рішення про відмову в призначенні пенсії" відділ обслуговування громадян № 14 (сервісний центр) ГУ ПФУ у Вінницькій області повідомив позивача, що за його зверненням від 14.09.2021 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років за відсутності необхідного спеціального стажу, визначеного п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". При цьому у листі зазначено, що пільговий стаж позивача становить 11 років 3 місяці 23 дні.

Позивач, вважаючи, що відповідачем безпідставно не застосовано положення пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV, які надають можливість призначення пільгової пенсії за відсутності необхідного пільгового стажу, та протиправно відмовлено у призначенні такої пенсії, звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи суд враховує наступне.

Частиною першою статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Водночас у своєму рішенні N 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом № 1058-IV.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

У вказаній редакції пункт розділу XV Закону № 1058-IV був викладений на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VIII (далі - Закон № 2148-VIII), який набрав чинності 11.10.2017.

Окрім внесенням змін до Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, Законом № 2148-VIII також внесено низку інших істотних змін до Закону № 1058-IV, зокрема доповнено його окремим розділом XIV-1 під назвою "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян" (статті 114-115).

Відповідно до ч. 1 ст.114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, на яку посилається позивач як на підставу свого позову, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Отже, згідно з наведеними нормами на пільгових умовах чоловіки мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Водночас, працівникам-чоловікам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці (список №2), пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Таким чином виходячи з аналізу наведених правових норм слід дійти висновку, що особа (чоловік) при стажі роботи у спірному випадку не менше 26 років 6 місяців і маючи не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Втім, визначальною і ключовою особливістю такого порядку призначення пенсії за віком на пільгових умовах є те, що положення п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV стосуються виключно тих осіб, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Натомість повертаючись до обставин цієї справи суд зазначає, що позивач набув наявний у нього спеціальний стаж як працівник, який працював у сфері здійснення організацій перевезень та забезпечення безпеку руху на залізничному транспорті. А саме, згідно з уточнюючою довідкою від 14.01.2021 № ДНК-3-05-8/26, виданої Жмеринською дирекцією залізничних перевезень Регіональної філії «Південно-Західна залізниця», ОСОБА_1 працював в Жмеринській дирекції залізничних перевезень з 13.06.2006 по 14.01.2021 складачем поїздів станції Немирів, Вінниця, Вороновиця, набувши стаж, який надає право на пенсію за вислугу років (а не за віком на пільгових умовах) згідно п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, відповідно до пункту 2-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Зокрема, згідно п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають: робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Постановою Кабінету Міністрів України № 583 від 12.10.1992 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» затверджено Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років.

Відповідно до даного Списку, право на пенсію за вислугу років користуються, зокрема: складачі поїздів.

Отже, із вищевикладеного слідує, що наявний у позивача стаж на посаді складача поїздів є однією з умов для призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а не пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV.

Суд наголошує, що характер роботи та займана посада позивача «складач поїздів» не відноситься до переліку тих робіт та посад з особливо шкідливими і важкими умовами праці, що затвердженні Списками № 1 та Списками № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які надають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах в порядку, визначеному п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV.

Відповідно, за наявності визначених у п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умов, позивач може претендувати на пенсію за вислугу років, однак не на пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, положення якого стосуються тільки тих осіб (працівників), які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Як зазначено у частині першій статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

В той же час виходячи із положень частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу та в межах позовних вимог.

Тобто, суд вирішує спір виходячи із тих меж та фактичних обставин, які заявлені позивачем у його вимогах.

В даному випадку позивач у своїх позовних вимогах не оскаржує дій відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» чи незарахуванні окремих періодів його трудової діяльності до спеціального стажу, як і не оспорює визначений органом Пенсійного фонду його спеціальний стаж в 11 років 3 місяці 23 дні (що не є достатнім для призначення пенсії за вислугу років). Натомість ставить питання про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на яку позивач не має, позаяк не має відповідного пільгового стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2.

За таких обставин суд доходить до висновку, що оскільки позивач в межах спірних правовідносин не може претендувати на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, та й сама оскаржувана відмова відповідача не стосувалась обставин призначення цієї пенсії (за віком на пільгових умовах), тому правових підстав для задоволення позову виходячи із меж заявлених позовних вимог в суду не має.

При вирішенні цієї справи суд не вдається до глибокої оцінки тих підстав та умов, при яких орган пенсійного фонду відмовив призначати позивачу пенсію за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до спеціального стажу лише 11 років 3 місяці 23 дні, при мінімально необхідному 12 років 6 місяців. В цьому випадку суд зважає на те, що як у своїй заяві про призначення пенсії від 14.09.2021, так і у вимогах цього позову позивач наполягає на призначенні саме пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону №1058-IV. Отже, за відсутності власного волевиявлення позивача на призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відсутні і підстави визнавати за позивачем право на таку пенсію в межах розгляду цієї справи.

В той же час суд звертає увагу позивача, що відмова у задоволенні даного позову не є перешкодою для повторного ініціювання питання щодо призначення пенсії за вислугу років на умовах, визначених ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», так і в оскарженні дій відповідача щодо не зарахування певного періоду роботи позивача до його спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, підстав для відшкодування позивачу витрат зі сплати судового збору не має.

Керуючись ст.ст. 73 - 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні вимог адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 08.06.22.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович