Справа № 524/8962/21
Суддя: Андрієць Д. Д.
Дата ухвалення: 2022-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №524/8962/21
Провадження №2-а/524/24/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., розглянувши у письмовому провадженні в м.Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу 2 роти Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Гореліка Андрія Сергійовича, Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП , Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАА №455260 від 09.09.2021 та закриття провадження по справі, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 09.09.2021 відносно нього була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БАА №455260 за ст.36, ч.2 ст. 122, ч. 1, 4 ст. 126 КУпАП за те що він, керуючи транспортним засобом, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, на вимогу поліцейського не пред`явив для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс, а також був позбавлений права керування. З постановою він не погоджується та вважає, що вона має бути скасована. Вказав, що по вул. Українській відсутні відповідні знаки про те, що є перехрещення з другорядною або прилягання другорядної дороги з лівого боку. Просив врахувати, що оскаржувана постанова складена не за фактичним місцезнаходженням Управління патрульної поліції. Зазначив, що в оскаржуваній постанові відсутні відомості про технічний засіб фіксації правопорушення. Просив врахувати, що інспектором при складанні оскаржуваної постанови не були встановлені та досліджені належні і допустимі докази вчинення поставлених йому у вину проступків, не було встановлено та здійснено допит як свідків осіб, які перебували в автомобілі та/або інших сторонніх реальних очевидців події.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

В своїх відзивах відповідачі зазначили, що під час патрулювання в місці, час та дату, вказані в постанові, був виявлений транспортний засіб під керуванням позивача, який не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку. Після зупинки транспортного засобу було встановлено, що водій позбавлений права керування. Крім того, на вимогу інспектора водій не надав посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс. Просили врахувати, що позивач, проїжджаючи відповідну ділянку місцевості, мав декілька варіантів для подальшого руху, тому здійснюючи маневри та повертаючи в потрібну сторону позивач був зобов`язаний показати свій напрямок іншим учасникам дорожнього руху світловим покажчиком повороту відповідного напрямку. Звертали увагу, що на місці зупинки транспортного засобу позивач відмовився від надання пояснень, клопотань не заявляв. Крім того, на місці зупинки транспортного засобу позивача було ознайомлено із відеозаписом вчиненого ним порушення Правил дорожнього руху, постанову оголошено в присутності водія та вручено її копію.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

09.09.2021 інспектором взводу 2 роти №2 батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Гореліком Андрієм Сергійовичем була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БАА №455260, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.36, ч.2 ст. 122, ч. 1, 4 ст. 126 КУпАП.

В постанові зазначено, що 09.09.2021 о 01:44 в м.Кременчук, по вул. Українська, 10/2, водій керуючи транспортним засобом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2 б ПДР України, на вимогу поліцейського не пред`явив для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс, чим порушив п. 2.4 а ПДР України, а також був позбавлений права керування, чим порушив п. 2.1 а ПДР України.

НОРМАТИВНЕ ОБҐРУНТУВАННЯ

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із п 2.1 а, 2.4 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Пунктом 9.2 б ПДР України передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

В п.1 ст.247 КУпАП зазначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно із ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин(ст.77 КАС України)

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно із ч.ч.1, 7 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

ОЦІНКА СУДУ

Суд відзначає, що згідно ст.77 КАС України в даній справі обов`язок доказування правомірності прийнятого рішення покладається на відповідача.

Суд не може погодитись із доводами позивача про те, що оскаржувана постанова не містить відомості про технічний засіб фіксації правопорушення, оскільки в розділі «до постанови додаються» інспектором зазначено серійний номер бодікамери та відеорестратора.

Крім того, на переконання суду позивачем неправильно розуміються поняття "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення" з посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року, № 5-рп/2015 "У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення", оскільки словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Тоді як поняття "на місці вчинення правопорушення", визначене у статті 258 КУпАП, тлумачиться Судом не на користь позивача.

Оцінюючи доводи позивача щодо факту допущення порушень п. 9.2 б, п. 2.1 а, 2.4 а ПДР України, суд приймає до уваги таке.

З наданого відповідачем відеозапису вбачається, що інспектором було зафіксовано рух транспортного засобу під керуванням позивача по вул. Українська в м. Кременчуці. Разом із тим, з урахуванням відстані між транспортними засобами та викривлення дороги, суд позбавлений можливості констатувати факт порушення позивачем п. 9.2 б ПДР України. Інших доказів, які б свідчили про вчинення позивачем вказаного порушення матеріали справи не містять.

У зв`язку із наведеним, суд вважає, що оскаржувану постанову в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст. 122 КУпАП необхідно скасувати.

Оцінюючи обставини справи щодо порушення позивачем пунктів 2.1 а та 2.4 а ПДР України, суд враховує те, що позивачем фактично не заперечувався факт керування транспортним засобом без відповідного права, а також не подання відповідних документів. Крім іншого, вказані обставини також підтверджуються копією витягу з бази даних, відеозаписом, здійсненим нагрудною камерою інспектора.

Суд враховує те, що свої дії позивач обґрунтовував крайньою необхідністю. На підтвердження таких доводів позивача судом були допитані свідки, які повідомили про те, що вони їхали до лікарні у зв`язку із тим, що їх знайомій стало зле.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Отже, відповідно до змісту ст. 18 КУпАП, обов`язковою умовою наявності стану крайньої необхідності є неможливість усунення небезпеки за даних обставин іншими засобами.

Разом із тим, суд вважає, що позивачем не було доведено неможливість усунення небезпеки за даних обставин іншими засобами, зокрема, шляхом виклику швидкої чи служби таксі, або замовлення послуги «тверезий водій».

Крім іншого, суд приймає до уваги відсутність відомостей про звернення знайомої позивача до лікарні.

У зв`язку із наведеними обставинами, суд вважає, що підстави для застосування положень ст. 18 КУпАП до даних правовідносин відсутні.

Враховуючи те, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1,4 ст.126 КУпАП підтверджується належними доказами та не був спростований, суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині.

У зв`язку із тим, що суд частково задовольнив позов, з відповідача Департаменту патрульної поліції на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в сумі 454 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 6, 10, 14, 241-246, 255, 286, 293 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до інспектора взводу 2 роти Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Гореліка Андрія Сергійовича, Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП, Департаменту патрульної поліції.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАА №455260 від 09.09.2021 винесену інспектором взводу 2 роти №2 батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Гореліком Андрієм Сергійовичем в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закрити провадження в цій частині.

Відмовити в задоволенні інших позовних вимог.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції, ідентифікаційний код юридичної особи 40108646, місце розташування: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок 3 на користь ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 за рахунок бюджетних асигнувань судові витраті, які складаються із судового збору в сумі 454 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ