Справа № 348/2436/21
Суддя: Міськевич О. Я.
Дата ухвалення: 2022-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 348/2436/21

31 травня 2022 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючої-судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря судового засідання: Боєчко О.Р.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАО № 4957658 від 27.10.2021,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАО № 4957658 від 27.10.2021.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 27.10.2021 о 17:03 год. поліцейським роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, рядовим поліції Русіновим Р.А. стосовно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАО № 4957658 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що він 27.10.2021 о 16:55 год. в с. Шепарівці Коломийського району на дорозі Р-24 114 кілометрі, керуючи транспортним засобом «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 79 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху ТЗ в населеному пункті на 29 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України. Швидкість руху вимірювалася на лазерний вимірювач швидкості TruСАМ LТІ 20/20 ТС 008397.

Вважає, що дана постанова поліцейського є незаконною та необгрунтованою, прийнятою із порушенням норм права.

Зокрема він заперечує свою вину у вчиненні будь-якого правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що могло б мати місце 27.10.2021. Зупинивши мій автомобіль, поліцейський в усній формі повідомив йому про те, що ним перевищено встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті.

Натомість, на його вимогу надати підтвердження озвученого звинувачення, будь-яких доказів даного факту не було надано. В порушення вимог ст.ст. 268, 287 КУпАП, при розгляді даної справи поліцейським не було задоволено його клопотання про ознайомлення із матеріалами справи, які підтверджують факт порушення ним Правил дорожнього руху.

Також при розгляді даної справи та перед винесенням оскаржуваної постанови поліцейським всупереч положень чинного законодавства йому не було роз`яснено права, передбачені ст. 268 КпАП України.

Зазначені обставини в сукупності свідчать про грубе порушення поліцейським його прав, у тому числі і права на захист, оскільки він про таке право не був поінформований перед винесенням оскаржуваної постанови, і відповідно про порушення процедури притягнення його до адміністративної відповідальності.

Як на підставу його вини у вчиненому правопорушенні, в оскаржуваній постанові працівник поліції зазначає про те, що в 16:55 год. 27.10.2021 року саме він рухався зі швидкістю 79 км/год. Даний факт працівник поліції вважав доведеним, оскільки ним було виміряно швидкість лазерним вимірювачем швидкості TruСАМ LТІ 20/20.

Однак зі змістом відео- фото- записів приладу TruСАМ він не був ознайомлений. Натомість в якості доказів, на основі яких було прийнято оскаржуване рішення, вказано «дм4973» (що може бути відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, на якому відображено процедуру оформлення постанови).

Однак не зазначено, що додатком до цієї постанови були саме фото- відеоматеріали, зроблені лазерним вимірювачем швидкості TruСАМ LТІ 20/20. Відтак не зрозуміло, чи дійсно його звинувачення в порушенні швидкісного режиму ґрунтується лише на припущеннях, чи на фото- відеоматеріалах приладу TruСАМ LТІ 20/20.

Також зазначає, що зазначений пристрій вимірювання був у руках працівника поліції. Будь-які стаціонарні засоби для вимірювання швидкості були відсутні.

Вібрація приладу TruСАМ, може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.

Законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruСАМ працівниками патрульної поліції, ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Також правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 передбачено, що можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів водія повинен попереджувати інформаційно-вказівний дорожній знак «5.70. Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху».

Однак оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення не містить будь-яких даних про те, що інкриміноване йому порушення було зафіксоване саме на ділянці дороги на яку поширюється дія знаку «5.70» чи дорожнього знаку, який б сповіщав про рух мого автомобіля в населеному пункті.

З огляду на фактичні та правові підстави, що наведені в позовній заяві та підтверджені доказами, вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Щодо строку звернення до суду зазначає, що примірник оскаржуваної постанови він отримав у день її складення, тобто 27.10.2021. Тому дана позовна заява подається ним до суду в межах строку, визначеного процесуальним законодавством.

Короткий зміст відзиву на позов:

29.11.2021 від представника відповідача Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Грінченка Д.М. поступив відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач вимоги позивача вважає безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Так, 27.10.2021 близько 17 год. 03 хв. екіпажем УПП в Івано-Франківській області ДПП під час несення служби на автодорозі Р-24 на 114 км. в межах с. Шепарівці, Коломийського району, Івано-Франківської області, за допомогою лазерного вимірювача швидкості ТruСАМ II LТІ 20/20 (серійний номер ТС008397) виявлено порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, а саме: водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 79 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 29 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР.

Поліцейським подано сигнал про зупинку ТЗ на підставі статті 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Після зупинки ТЗ відповідач підійшовши до водія, представився відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», проінформував водія про причину зупинки, виконавши вимогу ч. 2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а саме про те, що водій рухався зі швидкістю 79 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 29 км/год., чим порушив пункту 12.4 ПДР.

Відповідно до ст. 279 КУпАП поліцейський, як посадова особа, яка має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зазначені у статті 222 КУпАП, в тому числі за ч. 4 ст. 122 КУпАП, оголосив про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП щодо позивача.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог пункту 12.4 ПДР, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП, інспектором після розгляду справи винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення ЕАО № 4957658 від 27.10.2021 щодо ОСОБА_1 з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Щодо принципу роботи лазерного вимірювача швидкості ТruСam LТІ 20/20 зазанчає, що лазерний вимірювач швидкості ТruСam LТІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м. до 1200 м.

З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону.

Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

Достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом ТruСam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі.

Тому впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Використання лазерного вимірювача швидкості ТruСam органами Національної поліції України, а саме працівниками управлінь патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького ОТ. від 04.10.2018.

Щодо правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості ТruСam LТІ 20/20 зазначає, що лазерний вимірювач швидкості ТruСam LТІ 20/20 отримав сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки від 26.12.2018 № UА.ТR.001 241-18 Rev. 0, виданого державним підприємством Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ», чинного до 26.12.2028.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для ТruСam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08.02.2016 № 193.

Можливість використання виробу «ТruСАМ LТІ 20/20», виробництва LaserTechnologyInc., також підтверджується наявністю виданого ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» сертифікату відповідності від 23.12.2020 № UА.ТR., який зазначає про проведення досліджень та випробувань вимірювачів швидкості транспортних засобів лазерів LТІ 20/20 ТruСАМ II, із зазначенням у пункті 2 сертифікату заводськими номерами, та що вони відповідають затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та застосованим вимогам Технічного регламенту.

Відповідно до листа ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ», оскільки прилади LТІ 20/20 ТruСАМ II були введені в експлуатацію у 2020 році, то відрахування терміну, коли треба проводити періодичну повірку, здійснюється від року, зазначеного у додатковому метрологічному маркуванні. Оскільки міжповірочний інтервал становить 1 рік, періодичну повірку необхідно буде провести у 2021 році.

Враховуючи викладене лазерний вимірювач швидкості ТruСАМ LТІ 20/20 зареєстрований в державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України, а прилад ТruСАМ LТІ 20/20 з серійним номером ТС 0008397 пройшов випробування відповідності, сертифікат якого був чинний станом на дату винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення та даний прилад може використовуватися в ручному режимі.

Також зазначає, що на думку сторони позивача, лазерний вимірювач швидкості ТruСАМ при застосуванні, мав би бути спеціально вмонтований, а не перебувати в руках поліцейського. Однак лазерний вимірювач швидкості ТruСАМ, на відміну від пристроїв фіксації старих зразків (РАДАР) які не фіксували в режимі фото-відео та фіксували швидкість найближчого предмету який рухається, прилад ТruСАМ LТІ 20/20 вимірює швидкість об`єкта на який наведено лазерний приціл (на відео позначається курсором). Тобто, при фіксації перевищення швидкості, поліцейський тримаючи в руках лазерний вимірювач швидкості ТruСАМ, лазерним прицілом (курсором) супроводжує цільовий транспортний засіб, не відпускаючи спускового гачка до встановленої відстані 70 м., на якій прилад здійснить фотографування транспортного засобу порушника.

Разом з тим, лазерний вимірювач швидкості ТruСАМ не належить до категорії технічних засобів автоматичної фіксації.

Окрім того в листі ДП «Всеукраїнського державного науково-виробничого центру стандартизації, мерології, сертифікації та захисту прав споживачів» № 22-38/49 від 01.10.2019 зазначено, що лазерний вимірювач швидкості ТruСАМ, належить до ручних засобів вимірювання швидкості, та конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювання та фіксації швидкості руху транспортних засобів.

Що стосується сумніву позивача щодо вчинення останнім адміністративного правопорушення яке проявилось у перевищенні встановленої ПДР швидкості, то варто звернути увагу на відео-файл із ТruСАМ, яке міститься на оптичному диску, який повністю спростовує пояснення та доводи позивача з даного приводу, та в свою чергу підтверджує наявність ознак (елементів) адміністративного правопорушення в діях позивача під час здійснення руху транспортного засобу в межах населеного пункту с. Шепарівці, Коломийського району, Івано-Франківської області 27.10.2021.

Щодо посилань на докази зазначає, що в даному випадку, основним безпосереднім доказом факту правопорушення, вчиненого позивачем, являється відео із зафіксованим моментом перевищення швидкості.

Дане відео було зафіксоване приладом ТruСАМ, відповідно відповідачем в фабулі оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення ЕАО № 4957658 від 27.10.2021 зазначено посилання на технічний засіб, за допомогою якого було зафіксовано факт перевищення швидкості, так як вказане відео являється головним доказом, який доводить наявність складу адміністративного правопорушення в діях позивача.

Враховуючи наведене вважає, що пояснення позивача не містять в собі обґрунтування щодо звільнення його від адміністративної відповідальності, а лише спрямовані на уникнення від відповідальності без належних на те правових підстав.

Таким чином, розглядаючи дану справу, відповідач з`ясував всі обставини, які підлягають з`ясуванню та діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Враховуючи вище вказане, постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню. Доводи позивача безпідставні та необгрунтовані. Просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Короткий зміст додаткових пояснень позивача:

07.12.2021 від представника позивача-адвоката Греська В.В. поступили додаткові пояснення на відзив на позовну заяву.

Так, щодо неналежного подання відзиву та зловживанням відповідачем правом на подання відзиву зазначає, що 30.11.2021 позивачем було отримано від відповідача відзив на позовну заяву № 21048/41/20-2021 від 24.11.2021 на 9 арк., підписаний представником відповідача Грінченком Д.М.

Зі змісту даного відзиву вбачається, що представником позивача було надано ряд письмових та електронних доказів. На сторінці 9 вказано про наявність 9-ти додатків до відзиву. Даний відзив було отримано в конверті із штрих-кодом № 523.

Проте після відкриття конверта було встановлено відсутність у ньому будь-яких додатків, про які представник відповідача зазначає у відзиві та на які посилається в тексті самого відзиву.

Дана обставина підтверджується Актом огляду вмісту конверта від 30.11.2021 року, підписаного дружиною позивача та його представником адвокатом Гресько В.В. та свідком відкриття конверта.

У своєму відзиві представник відповідача зазначає, що ним надіслано позивачу копію відзиву та доданих до нього документів. Однак, в самому тексті відзиву відсутнє застереження про надання суду копії документа, який б підтверджував цей факт (в додатках не зазначено про надання суду копії документа, що підтверджує надсилання відзиву із додатками позивачу).

Більше того, на кутовому штампі вихідної кореспонденції відповідача - Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, що проставлений у верхньому лівому куті першої сторінки відзиву щодо кількості додатків до основного документа міститься прочерк (тобто, застереження про відсутність додатків).

Докази, про які відповідач зазначає у відзиві відсутні в позивача, їх обсяг не є надмірним (всього лише 9 одиниць), а інформація наведена в них не являється публічно доступною.

У випадку використання відповідачем права на подання відзиву, чинне процесуальне законодавство покладає на нього обов`язок направляти іншим учасникам справи не тільки копію відзиву, а й також копії усіх додатків, що до нього додаються. При цьому, підтверджуючи виконання цього обов`язку, відповідач зобов`язаний надати суду доказ вчинення цих дій шляхом подання разом із відзивом документа, що підтверджує надсилання іншим учасникам як копії відзиву, так і доданих до нього матеріалів.

Досліджуючи зміст поданого відзиву можна дійти до висновку, що відповідачем означені процесуальні обов`язки не виконано та не надано суду жодного документа, який б підтверджував надсилання позивачу не лише відзиву, а й доданих до нього копій документів.

Насправді, відповідачем було надіслано позивачу лише відзив без копій документів, що зазначені як додатки.

Така поведінка свідчить про порушення стороною відповідача норм процесуального права при наданні суду доказів та поданні відзиву, що можна тлумачити як зловживання правом на подання відзиву.

Оскільки відзив подано із порушенням норм процесуального права, а докази позивачу не було надіслані, вважає, що в суду є достатньо підстав не брати ці докази до уваги з огляду на приписи ч. 9 ст. 79 КАС України.

Також у своєму відзиві представник відповідача зазначає про правомірність використання лазерного вимірювача швидкості ТruСАМ LТІ 20/20 працівниками поліції під час виконання ними посадових обов`язків. Стверджує, що використання даного приладу працівниками управлінь патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04.10.2018. Посилаючись на лист ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» № 22-38/49 від 01.10.2019 пояснює, що даний пристрій належить до ручних засобів вимірювання швидкості та конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювання швидкості руху транспортного засобу.

Проте така позиція суперечить нормам законодавства, чинного на момент складення оскаржуваної постанови.

Зокрема положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначають, що при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст.40 названого Закону.

Разом з тим законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів ТruСАМ працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а лист Департаменту патрульної поліції від 04.10.2018 про використання лазерного вимірювача швидкості ТruСат для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

Використання приладу ТruСАМ LТІ 20/20 в ручному режимі спричинює вібрації та його коливання, що може дати більшу похибку, а ніж: передбачено свідоцтвом про повірку, що в свою чергу об`єктивно ставить під сумнів достовірність зафіксованої швидкості руху автомобіля.

Таким чином, фото та відео матеріали на яких зафіксовано нібито перевищення швидкості позивачем в населеному пункті та які були надані представником відповідача не можуть братися судом до уваги як допустимі та достовірні докази на підтвердження вини позивача у вчиненні порушення, передбаченого п. 12.4 Правил дорожнього руху та ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Також як на доказ вини позивача в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, відповідач посилається на відео- та фото- інформацію, що надана ним на оптичному диску разом із відзивом. Стверджує, що на даному оптичному диску наявний відеозапис пристрою ТruСАМ LТІ 20/20 та портативного відеореєстратора працівника поліції.

Надані суб`єктом владних повноважень матеріали на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст. 99 КАС України.

Тобто копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого ознак цифрового підпису автора.

Якщо судом при дослідженні доказів буде встановлено, що на доданих відповідачем відеозаписах відсутній цифровий підпис його автора, так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій, просить суд не вважати відеозапис із приладу ТruСАМ LТІ 20/20 допустим доказом в розумінні норм процесуального закону.

Також представник відповідача у відзиві зазначає, що пристрій ТruСАМ LТІ 20/20 автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, а на відеозаписі з приладу вказані координати де було вчинено правопорушення. За вказаними, координатами можна визначити місце правопорушення.

Проте у відзиві відповідача відсутнє посилання на докази, які б підтверджували факт того, що в зоні фіксації вимірювачем ТruСАМ LТІ 20/20 № ТС008397 27.10.2021 року о 17:03 год. швидкості руху транспортного засобу Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , були розміщені та діяли обмеження, передбачені дорожніми знаками: 5.45 «Населений пункт»; 5.46 «Кінець населеного пункта»; 5.70 «Фото, відеофіксування порушень».

На момент винесення поліцейським оскаржуваної постанови на ділянці дороги по якій рухався позивач були відсутні знаки «5.70», які б сповіщавали його про використання будь-яких засобів фото- чи відеофіксації порушень ПДР.

Доказів того, що пристрій ТruСАМ LТІ 20/20 використовувався поліцейським в зоні дії дорожнього знаку «5.70» - відповідачем не надано. Так само як і не надано доказів існування 27.10.2021 року (в день винесення постанови) на ділянці дороги перед селом Шепарівці такого дорожнього знаку.

Координати місцезнаходження приладу ТruСАМ LТІ 20/20, які наявні на відеозаписі, самі по собі не можуть слугувати підтвердженням того факту, що фіксація правопорушення дійсно мала місце в зоні дії дорожніх знаків 5.45 «Населений пункт», 5.46 «Кінець населеного пункта» та 5.70 «Фото, відеофіксування порушень».

Отже та обставина, що поліцейським здійснювалося вимірювання швидкості транспортного засобу позивача саме в населеному пункті, а позивач рухався із перевищенням швидкості в зоні дії знаків 5.45, 5.46 та 5.70 (тобто, був поінформований про рух в межах населеного пункту та здійснення відеофіксаці) відповідачем не доведено.

Таким чином пояснення представника відповідача про правомірність винесеної поліцейським постанови є необгрунтованими.

Стислий виклад позицій сторін:

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, від представника позивача поступила письмова заява, в якій просить справу розглядати в їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю з підстав, наведених в адміністративному позові та додаткових поясненнях, просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО № 4957658 від 27.10.2021 за ч. 1 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно нього закрити. Стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

Відповідач представник Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Відповідач представник Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився, у поданому відзиві просив справу розглядати у відсутності сторони відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Таким чином суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутності учасників справи.

За відсутності сторін суд проводить судовий розгляд без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 229 КАС України.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.11.2021 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автомативному режимі, серії ЕАО № 4957658 від 27.10.2021, складеної поліцейським УПП в Івано-Франківській області, рядовим поліції Русіновим Р.А., Сапу А.В. притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що він 27.10.2021 о 16:55 год. в с. Шепарівці Коломийського району на дорозі Р-24 114 кілометрі, керуючи транспортним засобом «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 79 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху ТЗ в населеному пункті на 29 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України. Швидкість руху вимірювалася на лазерний вимірювач швидкості TruСАМ LТІ 20/20 ТС 008397, та на нього накладено штраф в розмірі 340,00 грн. (а.с. 11).

Відповідно до роздруківки фото, зробленого вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20, № ТС008397, зафіксована наступна інформація: «Date:10/27/2021, Time:16:55:52, Street Name: автодорога Р24 114Km, Speed: 79 km/h (APP), Distance: 358.2 m, Speed Limit:73 km/h, Serial No:TC008397», зображено автомобіль «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 47).

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права:

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У відповідності до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

За змістом п. 5 розділу ІІІ Інструкції, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень до ч. 1 ст. 122 КУпАП забороняється перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Відповідно до пункту 1.1 ПДР, ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території, тощо) повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

У відповідності до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП України, відповідачем надано відеозапис та фото-файл від 27.10.2021 з геолокацією з приладу TruСam LTI 20/20 № ТС008397, на якому зафіксований автомобіль «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухається на автодорозі Р-24 в межах населеного пункту с. Шепарівці, Коломийського району, 27.10.2021 о 16:55:52 зі швидкістю 79 км/год. З вказаної геолокації вбачається, що правопорушення здійснено саме в населеному пункті, оскільки зазначено широту та довготу, що дає можливість пересвідчитись, що дане місце є населеним пунктом, згідно геолокації.

Також долучено відеозаписи з нагрудної камери поліцейського, на яких зображено, як поліцейський після зупинки підійшов до водія автомобіля «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , представився, повідомив причину зупинки транспортного засобу, а саме перевищення швидкості руху в населеному пункті, та попросив пред`явити документи на транспортний засіб. В подальшому, отримавши документи від водія та встановивши його особу, працівником поліції було складено відносно водія постанову про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Наявність в оскаржуваній постанові посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис слід вважати належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення з огляду на те, що відеофіксація обставин справи була очевидною під час розгляду справи.

Доводи сторони позивача з приводу відсутності на наданих відповідачем відеозаписах цифрового підпису, що, на їх думку, в силу приписів ст.74 КАС України, свідчить про його недопустимість, суд не приймає з огляду на наступні положення закону.

Згідно з ч. 1 ст. 99 КАС України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Згідно із Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»(ст. 5), ДСТУ 7157:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11.03.2010 № 8 «Інформація тадокументація. Видання електронні. Основні види та вихідні відомості», електронним є документ, де інформація подана у формі електронних даних і для використання якого потрібні засоби обчислювальної техніки. Диски як матеріальні носії є способом збереження інформації з електронного документа, головною особливістю якого євідсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія, де оригінал електронного документа може існувати на різних носіях, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг`у випадку його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

При цьому, за визначенням ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Диск та матеріали справи не містять будь-яких об`єктивних даних про те, що наданий відповідачем оптичний диск містить електронні документи, створені не під час оскаржуваної події, не приладом LТІ 20/20 TruCam II ТС 008346, а в інший час чи за інших обставин чи в інший спосіб. Будь-які ознаки пошкодження чи монтажу запису відсутні.

З огляду на викладене, суд вважає, що наданий суб`єктом владних повноважень відеозапис є оригіналом електронного доказу, а тому представник останнього не мав обов`язку засвідчувати його як копію.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій в постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 333/1539/16.

Доводи сторони позивача щодо відсутності у спірній постанові посилання про прилад, яким здійснено фіксацію правопорушення не відповідають дійсності, оскільки в описовій частині постанови міститься посилання на лазерний вимірювач швидкості руху Trucam LTI20/20 ТС008397.

На думку суду, з урахуванням усталеної практики Верховного Суду в справах № 537/1214/17 та № 459/1801/17, основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, факт вчинення та місце вчинення якого в даному випадку в достатній мірі підтверджено відеозаписом правопорушення.

На підставі викладеного, суд зазначає, що надані відповідачем відеозаписи та фотокартка, зроблені за допомогою приладу TruCam LTI 20/20, є належними та допустимими доказами вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Пунктом 12.4 ПДР України передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Отже, позивач керуючи транспортним засобом, мав рухатись в межах населеного пункту із швидкістю не більше 50 км/год.

В матеріалах справи наявний Сертифікат відповідності, виданий ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» від 23.12.2020 № UА.ТR., який зазначає про проведення досліджень та випробувань вимірювачів швидкості транспортних засобів лазерів LТІ 20/20 ТruСАМ II, із зазначенням у пункті 2 сертифікату заводськими номерами (в тому числі № ТС008397), та що вони відповідають затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та застосованим вимогам Технічного регламенту (а.с. 45).

Лазерний вимірювач швидкості ТruСАМ LТІ 20/20 отримав сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки від 26.12.2018 № UА.ТR.001 241-18 Rev. 0, виданий державним підприємством Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ», чинний до 26.12.2028 (а.с. 46).

Відповідно до листа ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» від 27.12.2020 № 28-10/139, оскільки прилади LТІ 20/20 ТruСАМ II були введені в експлуатацію у 2020 році, то відрахування терміну, коли треба проводити періодичну повірку, здійснюється від року, зазначеного у додатковому метрологічному маркуванні. Оскільки міжповірочний інтервал становить 1 рік, періодичну повірку необхідно буде провести у 2021 році (а.с. 44).

Враховуючи викладене, лазерний вимірювач швидкості ТruСАМ LТІ 20/20 зареєстрований в державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України, а прилад ТruСАМ LТІ 20/20 з серійним номером ТС 0008397 пройшов випробування відповідності, сертифікат якого був чинний станом на дату винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, та даний прилад може використовуватися в ручному режимі.

Суд зауважує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення Правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Отже, згідно технічних характеристик, прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості «TruCam LTI» 20/20, спроможний робити фото- та відеозйомку в автоматичному режимі, тому його покази можливо розцінювати, як беззаперечний доказ по справі.

Суд не погоджується з твердженнями позивача про те, що використання приладу TruCam в ручному режимі суперечить вимогам законодавства, зважаючи на те, що лазерний вимірювач відноситься саме до ручних вимірювачів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань швидкості транспортних засобів, проте, вимірювання швидкості транспортних засобів, цей прилад здійснює автоматично.

Можливість використання приладу TruCam LT11 20/20 у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

За приписами статті 40 Закону № 580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 580-VIII інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці.

При цьому жодними положеннями Закону № 580-VIII, в тому числі, частини першої статті 40, не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків.

Дорожній знак 5.70 ПДР України «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Він відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків.

В той же час Закон не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофіксації порушень дорожнього руху.

З урахуванням викладеного, твердження позивача про те, що TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може утримуватися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, суд вважає помилковим.

Підсумовуючи вище викладене суд приходить до висновку, що відповідачем доведено належними доказами, що автомобіль позивача, який рухався на автодорозі Р-24 114 км., в межах населеного пункту с. Шепарівці, Коломийського району, 27.10.2021 о 16:55:12 зі швидкістю 79 км/год, що навіть з похибкою приладу +-2 км/год, перевищив дозволену швидкість 50 км/год. як мінімум на 29 км/год., чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України.

За таких обставин відповідачем повністю доведено, що у діях позивача був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Крім того під час розгляду цієї справи позивач не надав будь-яких доказів, які б спростовували його винуватість у вчиненні правопорушення.

Отже суд дійшов висновку про те, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

При прийнятті такого рішення судом також враховано практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «О`Халлоран і Френсис проти Великобританії», де зазначено, що будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди; можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Перевіривши матеріали справи суд вважає, що представлені позивачем обставини та докази у своїй сукупності не дають підстав вважати, що рішення чи дії відповідача є протиправними, а натомість вказують на те, що такі прийняті відповідачем обґрунтовано, з дотриманням вимог Конституції та законів України, в межах повноважень та спосіб, передбачений чинним законодавством України та підстав для визнання їх протиправними та скасування не вбачається.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За цих обставин, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, а тому його адміністративний позов необхідно залишити без задоволення, а рішення суб`єкта владних повноважень залишити без змін.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Щодо строку подання адміністративного позову суд зазначає, що зі змісту оскаржуваної позивачем постанови вбачається, що вона винесена 14.12.2021 та надійлана йому поштовим зв`язком, яку він фатично отримав 08.03.2021. При цьому в матеріалах справи відсутні докази про оримання позивачем копії постанови в інший строк, оскільки як вбачається з лицьової сторонни поштового конверта, відправлення було направлено на адресу: АДРЕСА_1 , однак позивач зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином судом встановлено, що копію постанови позивач фактично отримав 08.03.2021, а за захистом своїх прав позивач звернувся в суд 17.03.2021 шляхом надіслання позовної заяви поштовим зв`язком, що підтверджується відповідним штампом на поштовому конверті. Тому відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України строк звернення до адміністративного суду позивачем не пропущено.

Висновки суду:

Враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, та оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, необхідно залишити без задоволення, а постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автомативному режимі, серії ЕАО № 4957658 від 27.10.2021, складену складеної поліцейським УПП в Івано-Франківській області, рядовим поліції Русіновим Р.А., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, залишити без змін.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 9, 33, 222, 245, 247, 251, 258, 268, 280, 283, 285 КУпАП, ст.ст. 2, 5-10, 72, 75, 76, 77, 132, 134, 139, 143, 241-243, 246, 250, 268-270, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАО № 4957658 від 27.10.2021 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в строк, визначений ч. 4 ст. 286 КАС України.

Відповідно до п. 3 розділу VІ «Прикінцеві положення» КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження юридичної особи: вул. Ф.Ернста 3, м. Київ, 03048.

Відповідач: Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, місцезнаходження: вул. Юності 23, м. Івано-Франківськ, 76492.

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст рішення

складено 03.06.2022.