Справа № 2-а/1711/1209/11
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 рокуЛьвівСправа № 2-а/1711/1209/11 пров. № А/857/7826/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Шевчук С.М.,

суддів - Кухтея Р.В., Носа С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області на постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2012 року (постанова винесена у м. Кузнецовськ судом у складі головуючого судді Горегляд О.І., дата складення повного тексту рішення суду не зазначена) у справі №2-а/1711/1209/11 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області про зобов`язання вчинити дії, суд -

В С Т А Н О В И В :

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким просила зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області вчинити дії по перерахунку та виплаті їй щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік в розмірі п`яти мінімальних заробітних плат.

Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2012 року адміністративний позов задоволено повністю.

Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області здійснити перерахунок і виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 5 (п`яти) мінімальних заробітних плат, з врахуванням проведених виплат.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач вказує, що оскаржувана постанова суперечить обставинам справи, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На обґрунтування апеляційних вимог, із посиланням на відповідні норми матеріального права вказує, що Законом України від 23.12.2010 № 2857-VI «Про Державний бюджет України на 2011 рік» не було передбачено коштів для виплат компенсацій і допомог в розмірах, встановлених Законом № 796-ХІІ, а лише в розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Постанова № 562). Тому виплата зазначених суми за рішенням Кузнецовського міського суду за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на 2011 рік за відповідними бюджетними програмами є неможливою.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги сторони повідомлені шляхом надіслання копій ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу сторін, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Враховуючи, що клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю відсутні, суд апеляційної інстанції в порядку п.1 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи обставини, що згідно з посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 02.04.1993 року, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (категорії 2).

Із виписки з рахунку позивача від 27.04.2011 року вбачається, що відповідачем було проведено нарахування і виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 100 грн.

Не погодившись із такими діями відповідача щодо виплати допомоги на оздоровлення у вказаному вище розмірі, позивач звернулася до суду із цим позовом.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 2), а відтак вона має право на виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 5 (п`яти) мінімальних заробітних плат, з врахуванням проведених виплат.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46 Конституції України).

Відповідно до частини четвертої статті 48 Закону № 796-ХІІ (у редакції, Закону № 230/96-ВР від 06.06.1996) виплата щорічної допомоги на оздоровлення передбачена у розмірі: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - п`ять мінімальних заробітних плат.

Законом України від 28.12.2007 № 107-VІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (набрав чинності 01.01.2008 року) внесено зміни в частину четверту статті 48 Закону № 796-ХІІ, яку викладено в такій редакції: одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім`ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 вказані вище зміни визнано неконституційними.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, після 22.05.2008 року діє редакція частини четвертої статті 48 Закону № 796-ХІІ до внесення змін, а саме: щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - п`ять мінімальних заробітних плат.

Відповідно до Закону України від 14.12.2006 №466-16 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо встановлення мінімальної заробітної плати на рівні прожиткового мінімуму для працездатних осіб» мінімальна заробітна плата встановлюється у розмірі не нижчому від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Розмір мінімальної заробітної плати встановлюється Верховною Радою України за поданням Кабінету Міністрів України не рідше одного разу на рік у законі про Державний бюджет України. Розмір мінімальної заробітної плати не може бути зменшено в разі зменшення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи зі змісту вимог Закону, який встановлює розміри мінімальної заробітної плати на відповідні роки, не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації статті 48 Закону № 796-ХІІ.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 02.04.1993, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році 2 категорії та має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до вимог статті 48 Закону № 796-ХІІ в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат.

Порядок виплати щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначено Кабінетом Міністрів України у Постанові № 562, відповідно до якої учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 2 установлена щорічна допомога на оздоровлення у розмірі 100 гривень.

Закони та підзаконні нормативно-правові акти повинні відповідати Конституції України, як основному Закону держави, в свою чергу підзаконні нормативно правові акти повинні не суперечити законам України та Конституції України.

Постанова № 562, якою керувався відповідач при нарахуванні щорічної допомоги на оздоровлення є підзаконним нормативно-правовим актом та істотно звужує права позивача, передбачені статтею 48 Закону № 796-ХІІ.

Тому згідно положення частини четвертої статті 9 КАС України (у редакції, чинній на час розгляду і вирішення справи судом першої інстанції) та положень частини третьої статті 7 КАС України (у редакції, чинній на час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції) у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, колегія суддів прийшла до висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачу, застосуванню підлягають не Постанова № 562, оскільки остання істотно звужує обсяг встановлених законом прав позивача, передбачених статтею 48 Закону № 796-ХІІ.

Відтак, колегія суддів не вбачає жодних перешкод у виплаті одноразової допомоги на оздоровлення у розмірі, визначеному статтею 48 Закону № 796-ХІІ.

Посилання апелянта на відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом № 796-ХІІ розмірів щорічної грошової допомоги на оздоровлення як на причину невиконання покладених на нього зобов`язань до уваги не приймаються, оскільки реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини (надалі також - ЄСПЛ) у справі «Кечко проти України»).

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області здійснити перерахунок і виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 5 (п`яти) мінімальних заробітних плат, з врахуванням проведених виплат.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги, в силу викладеного вище, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області залишити без задоволення.

Постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2012 року у справі № 2-а/1711/1209/11 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 08 червня 2022 року