Справа № 296/3212/16-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2022-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 червня 2022 року

м. Київ

справа № 296/3212/16-а

адміністративне провадження № К/990/13117/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Бучик А.Ю., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 квітня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 296/3212/16-а за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради, Житомирської міської ради про визнання рішень нечинними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Згідно з відомостями Єдиного Державного реєстру судових рішень, у квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Житомирської міської ради, Житомирської міської ради, в якому, з урахуванням уточнень, просив: 1) визнати нечинним рішення (лист) від 21 грудня 2015 року №3729/13 виконавчого комітету Житомирської міської ради структурного підрозділу Управління містобудування архітектури та дизайну міського середовища; 2) встановити наявність чи відсутність компетенції (повноважень) у управління регулювання земельних відносин після отримання висновків з управління архітектури складати та подавати списки; 3) визнати нечинним рішення (рекомендацію) від 08 лютого 2016 року Житомирської міської ради - постійної комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування; 4) визнати нечинним рішення Житомирської міської ради №114 від 09 лютого 2016 року; 5) стягнути з виконавчого комітету Житомирської міської ради 120 000 грн моральної шкоди; 6) зобов`язати виконавчий комітет Житомирської міської ради, Житомирську міську раду вчинити дію - розглянути його клопотання від 27 листопада 2015 року з дотриманням норм законів України.

Постановою Корольовського районного суду міста Житомира від 26 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року, позов задоволено частково.

Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 26 січня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року скасовано в частині: визнання протиправним і скасування пункту 48 додатку до рішення Житомирської міської ради №114 від 9 лютого 2016 року "Про розгляд звернень громадян стосовно надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок"; зобов`язання Житомирської міської ради вчинити дії щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 27 листопада 2015 року; відмови у задоволенні позову щодо відшкодування моральної шкоди, а справу в цій частині направлено на новий розгляд. У іншій частині постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 26 січня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року залишено без змін.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20 квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.

30.05.2022 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача на вказані судові рішення.

Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, Суд виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Справу в суді першої інстанції розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Згідно із частиною 5 статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом.

Водночас, пунктом 2 частини п`ятої цієї статті передбачено, що судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, судові рішення, які прийняті в порядку спрощеного позовного провадження, можуть бути оскаржені у виняткових випадках, доведення яких покладається на скаржника.

Приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Якщо касаційну скаргу подано на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в ній зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен зазначити щодо питання застосування яких норм матеріального та/або процесуального права Верховний Суд не сформулював правової позиції, охарактеризувати зміст правовідносин, яких стосується касаційна скарга для можливості чіткого визначення відсутності правових висновків Верховного Суду за критерієм подібності предмету спірних відносин.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України, в касаційній скарзі має бути зазначено, яких процесуальних порушень допустився суд під час вирішення справи, передбачених частинами другою і третьою статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України.

Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Таким чином, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Оскарження судових рішень, розглянутих судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, має відбуватися із наведенням підстав, передбачених частиною п`ятою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у системному взаємозв`язку із частиною четвертою цієї статті.

Проте касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише посилання на фактичні обставини справи, нормативно-правові акти, а також позицію скаржника про те, що судом апеляційної інстанції ухвалено судові рішення з порушенням вимог чинного законодавства України, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись статтями 169, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 квітня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі №296/3212/16-а - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А.Ю. Бучик