Справа № 420/16366/21
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2022-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 55 від 26.03.2021р. та № 55 від 11.08.2021р. про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату з 02.01.2020р. пенсії за вислугою років відповідно до порядку рішення Конституційного суду України від 13.12.2019р. №7-р(ІІ), ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру від 05.11.1991 №1789-ХІІ (у редакції Закону № 2663-111 від12.07.2001), що діяв на момент виходу на пенсію, з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, без обмеження її граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат, на підставі: довідки Офісу Генерального прокурора № 21-100зп від 11.02.2021р. за відповідною посадою прокурора, що враховується для перерахунку пенсії; розрахункового листа Одеської обласної прокуратури за 2020 рік, який конкретизує кожен із видів складових заробітної плати (оклад, надбавку за оперативність, два види матеріальної допомоги, преміальні виплати, за роботу з секретними документами, вислугу років); наказів прокурора Одеської області від 28.01.2020р. № 224к і від 26.02.2020р. № 411к про розмір преміальних виплат; наказів прокурора Одеської області № 198к від 23.01.2020р., №377к від 21.02.2020р. про розмір надбавки до посадового окладу у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці - по 15% до посадового окладу; наказу в.о. керівника Одеської обласної прокуратури № 2389к від 28.10.2020 про виплату двох видів матеріальної допомоги: для оздоровлення та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань (розмір яких зазначено у розрахунковому листі); наказів прокурора області № 1102к від 11.06.2-14, № 172к від 16.01.2015р., № 145к від 14.01.2016р., № 1749к від 29.07.2016р., № 2481к від 18.12.2019р. щодо 70% розміру надбавки до посадового окладу за високі досягнення у праці та за виконання особливо важливої роботи з урахуванням надбавки за вислугу років, яка зберігається дотепер; трудової книжки із записом № 32 про наказ № 2601к від 30.11.2020р. щодо призначення позивача на адміністративну посаду - начальника відділу Одеської обласної прокуратури; витягу із протоколу засідання комісії прокуратури Одеської області № 2 від 03.02.2016р. про встановлення 40% відсоткової надбавки до заробітної плати за вислугою років, яке до розміру моєї заробітної плати застосовується з 07.08.2019р., з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 різниці у пенсії за період з 02.01.2020р.

Ухвалою суду від 13.09.2021р. відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі в якості другого відповідача Пенсійний фонд України, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 03.11.2021р. зупинено провадження по справі №420/19343/21 до набрання законної сили судовим рішенням Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду по справі №580/5962/20.

Ухвалою суду від 07.06.2022р. поновлено провадження по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначала, що ОСОБА_1 , з 02.02.1998 працює в органах прокуратури України та 20.07.2011р., перебуваючи на посаді прокурора відділу Генеральної прокуратури України та маючи стаж роботи в органах прокуратури більше 23 років, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (у редакції, що діяла на момент призначення мені пенсії) (далі - Закон), отримала право на пенсію за вислугу років (довічно) у розмірі 90% від моєї заробітної плати без обмеження її граничного розміру. З 20.07.2011р. позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області. Позивач вказала, що Законом України «Про прокуратуру» у редакції, що діяв на момент призначення пенсії та наступними змінами до галузевого закону передбачалося перерахунок розміру призначених пенсій у разі збільшення складових заробітної плати працівників прокуратури, проте, після скасування судом рішення органів пенсійного фонду від 06.05.2016р. про відмову у перерахунку розміру пенсійного забезпечення - тобто більше 4 років розмір пенсійного забезпечення органами Пенсійного фонду України самостійно не перераховувався, що є суттєвим порушенням конституційних прав, яке посягає, у тому числі, на незалежність правосуддя. Позивач вказала, що рішенням відповідача №55 від 26.03.2021р. перераховано пенсію на підставі довідки Офісу Генерального прокурора №21-100зп від 11.02.2021р. та зменшено розмір відсотку пенсійних виплат з 90% до 60% від суми місячної заробітної плати та обмежено максимальний розмір 10 розмірами прожиткового мінімуму. Позивач вказала, що пізніше, розглянувши повторно з невідомих причин рішенням ГУ ПФУ в Одеській області № 55 від 11.08.2021р. рішення ГУ ПФУ в Одеській області № 55 від 26.03.2021р. замінено, у задоволенні заяви позивача у перерахунку пенсії з більшого заробітку відмовлено. Позивач, посилаючись на норми діючого законодавства та вказавши, що зазначені рішення є протиправними, просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату з 02.01.2020р. пенсії за вислугою років відповідно до порядку рішення Конституційного суду України від 13.12.2019р. №7-р(ІІ), ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру від 05.11.1991 №1789-ХІІ (у редакції Закону № 2663-111 від12.07.2001), що діяв на момент виходу на пенсію, з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, без обмеження її граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат, на підставі: довідки Офісу Генерального прокурора № 21-100зп від 11.02.2021р. за відповідною посадою прокурора, що враховується для перерахунку пенсії; розрахункового листа Одеської обласної прокуратури за 2020 рік, який конкретизує кожен із видів складових заробітної плати (оклад, надбавку за оперативність, два види матеріальної допомоги, преміальні виплати, за роботу з секретними документами, вислугу років); наказів прокурора Одеської області від 28.01.2020р. № 224к і від 26.02.2020р. № 411к про розмір преміальних виплат; наказів прокурора Одеської області № 198к від 23.01.2020р., №377к від 21.02.2020р. про розмір надбавки до посадового окладу у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці - по 15% до посадового окладу; наказу в.о. керівника Одеської обласної прокуратури № 2389к від 28.10.2020 про виплату двох видів матеріальної допомоги: для оздоровлення та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань (розмір яких зазначено у розрахунковому листі); наказів прокурора області № 1102к від 11.06.2-14, № 172к від 16.01.2015р., № 145к від 14.01.2016р., № 1749к від 29.07.2016р., № 2481к від 18.12.2019р. щодо 70% розміру надбавки до посадового окладу за високі досягнення у праці та за виконання особливо важливої роботи з урахуванням надбавки за вислугу років, яка зберігається дотепер; трудової книжки із записом № 32 про наказ № 2601к від 30.11.2020р. щодо призначення позивача на адміністративну посаду - начальника відділу Одеської обласної прокуратури; витягу із протоколу засідання комісії прокуратури Одеської області № 2 від 03.02.2016р. про встановлення 40% відсоткової надбавки до заробітної плати за вислугою років, яке до розміру моєї заробітної плати застосовується з 07.08.2019р., з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 різниці у пенсії за період з 02.01.2020р.

04.10.2021р. до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач зазначив, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Так, відповідач вказав, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2020р. у справі №420/9603/20 виконано відповідачем у повному обсязі. Поряд з цим, як вказав відповідач, перерахунок пенсії за рішенням суду відповідно до норм чинного законодавства проведено із розрахунку 60 % місячної заробітної плати та з обмеженням максимального розміру.

07.10.2021р. до суду від Пенсійного фонду України надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав, що позивачем порушено строк звернення до суду із цим позовом та, що після набрання чинності Постановою 1279 не відбулося передачі Пенсійному фонду України від головних управлінь Фонду повноважень здійснювати виплату нарахованої пенсії.

22.10.2021р. до суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив у якій позивач вказала, що не погоджується з відзивом Пенсійного фонду України, вказавши, що нею дотримано строки звернення до суду із цим позовом та, що відповідач не довів правомірності своїх негативних рішень, не спростував законність вимог позивача.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 20.07.2011р. призначено пенсію за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII у розмірі 90% від заробітної плати та без обмеження її граничного розміру.

Рішенням Центрального об`єднаного управління ПФУ в м.Одесі від 26.03.2021р. №55, за рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2020р. у справі №420/9603/20, здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , за результатами якої визначено загальний процент розрахунку пенсії від заробітку - 60% та обмежено пенсію максимальним розміром(а.с.89).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №55 від 11.08.2021р. про відмову у перерахунку пенсії з більшого заробітку відповідно до Закону України «Про прокуратуру» на заміну рішення від 26.03.2021р. №55, відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з більшого заробітку за довідкою про заробітну плату №21-100 з/п від 11.02.2021р., у зв`язку зі зменшенням основного розміру пенсії(а.с.96-97).

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції, чинній до 01.10.2011р., було передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України від 08.07.2011р. № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» у статтю 50-1 Закону № 1789-ХІІ внесено зміни, відповідно до яких пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Законом України від 27.03.2014 № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» у статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у частинах другій і п`ятій цифри « 80» замінено цифрами « 70».

Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» у статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у частинах другій та п`ятій цифри « 70» замінено цифрами « 60».

За правилами частини вісімнадцятої цієї статті (у редакції, чинній до 01.01.2015р.) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. З 01.01.2015р. умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначалися Кабінетом Міністрів України.

Водночас 15.07.2015р. набрав чинності Закон № 1697-VII, відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон № 1789-XII, крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015..

З набранням чинності Законом № 1697-VII пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється положеннями статті 86, за правилами частин першої, другої якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно з частиною двадцятою цієї статті призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом норма права діє щодо відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до правовідносин застосовується той закон, під час дії якого вони настали.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Враховуючи наведене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон № 1697-VII не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми Закону № 1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами.

Такий правовий висновок узгоджується з покладеним в основу Закону № 1697-VII принципом єдності системи прокуратури України, що забезпечується, зокрема єдиним статусом прокурорів, який передбачає однакове матеріальне та соціально-побутове забезпечення, зокрема пенсійне забезпечення прокурорів.

Враховуючи викладене, розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії працівникам прокуратури. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності Законом № 1697-VII порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону № 1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону № 1697-VII.

Гарантією належного пенсійного забезпечення працівників прокуратури є право на безумовний перерахунок розміру пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Таке право за своєю суттю направлене на збільшення розміру виплачуваної працівнику прокуратури пенсії, а гарантія дотримання конституційного права на соціальний захист, зокрема щодо недопущення зменшення такого розміру у випадку перерахунку пенсії, має бути забезпечена виплатою пенсії в раніше встановленому розмірі.

Суд, під час прийняття рішення враховує, що на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії стаття 50-1 Закону № 1789-ХІІ відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1697-VII у частині перерахунку пенсії втратила чинність.

З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення частини другої статті 86 Закону № 1697-VII, у силу вимог яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 у частині здійснення перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром, суд враховує наступне.

За змістом статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI (який набрав чинності 1 жовтня 2011 року) максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Цим Законом було внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції.

При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.

Положення пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону № 3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.

Закон № 1789-ХІІ утратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом № 1697-VII, за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Враховуючи наведене, з моменту набрання чинності Законом № 1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.

За таких обставин, на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Крім того, аналізуючи питання правомірності встановлення таких обмежень, суд враховує, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо можливості встановлення обмежень розміру соціальних виплат.

Так, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 N 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Разом з тим, аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що, неодноразово висловлюючи правову позицію щодо можливості обмеження розміру соціальних виплат, ЄСПЛ, не заперечуючи право держав зменшувати такий розмір, не сформулював правової позиції щодо достатнього розміру таких соціальних виплат, підкреслюючи водночас необхідність забезпечення прозорості, недискримінаційного характеру відповідних змін, не покладення надмірного тягаря на заявників внаслідок такого втручання держави. Така практика свідчить про достатньо широке «поле» для розсуду, яке ЄСПЛ залишає державам у питаннях соціального забезпечення.

При цьому таке обмеження не є дискримінаційним, оскільки стосується не лише працівників прокуратури, а й інших категорій пенсіонерів, зокрема поширюється на пенсії, призначені відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «;Про статус народного депутата України», «;Про Національний банк України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про дипломатичну службу», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про судову експертизу», «;Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «;Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «;Про наукову і науково-технічну діяльність», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «;Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «;Про пенсійне забезпечення».

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.12.2021р. по справі №580/5962/20.

Зокрема, Верховний Суд відступив від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.03.2021р. у справі № 589/3997/16-а у подібних правовідносинах та сформував правовий висновок, відповідно до якого пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом № 3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII.

Також, колегія суддів відступила від висновку, викладеного, зокрема у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 у справі № 580/5238/20 у подібних правовідносинах, та сформувати правовий висновок, відповідно до якого до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про правомірність обмеження пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність та зменшення пенсії до 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівника прокуратури та відсутністю підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 55 від 26.03.2021р. та № 55 від 11.08.2021р. про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату з 02.01.2020р. пенсії за вислугою років відповідно до порядку рішення Конституційного суду України від 13.12.2019р. №7-р(ІІ), ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру від 05.11.1991 №1789-ХІІ (у редакції Закону № 2663-111 від12.07.2001), що діяв на момент виходу на пенсію, з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, без обмеження її граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат, на підставі: довідки Офісу Генерального прокурора № 21-100зп від 11.02.2021р. за відповідною посадою прокурора, що враховується для перерахунку пенсії; розрахункового листа Одеської обласної прокуратури за 2020 рік, який конкретизує кожен із видів складових заробітної плати (оклад, надбавку за оперативність, два види матеріальної допомоги, преміальні виплати, за роботу з секретними документами, вислугу років); наказів прокурора Одеської області від 28.01.2020р. № 224к і від 26.02.2020р. № 411к про розмір преміальних виплат; наказів прокурора Одеської області № 198к від 23.01.2020р., №377к від 21.02.2020р. про розмір надбавки до посадового окладу у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці - по 15% до посадового окладу; наказу в.о. керівника Одеської обласної прокуратури № 2389к від 28.10.2020 про виплату двох видів матеріальної допомоги: для оздоровлення та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань (розмір яких зазначено у розрахунковому листі); наказів прокурора області № 1102к від 11.06.2-14, № 172к від 16.01.2015р., № 145к від 14.01.2016р., № 1749к від 29.07.2016р., № 2481к від 18.12.2019р. щодо 70% розміру надбавки до посадового окладу за високі досягнення у праці та за виконання особливо важливої роботи з урахуванням надбавки за вислугу років, яка зберігається дотепер; трудової книжки із записом № 32 про наказ № 2601к від 30.11.2020р. щодо призначення позивача на адміністративну посаду - начальника відділу Одеської обласної прокуратури; витягу із протоколу засідання комісії прокуратури Одеської області № 2 від 03.02.2016р. про встановлення 40% відсоткової надбавки до заробітної плати за вислугою років, яке до розміру моєї заробітної плати застосовується з 07.08.2019р., з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 різниці у пенсії за період з 02.01.2020р.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.