Справа № 380/3102/22
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2022-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/3102/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі відповідач, ГУДПС у Львівській області), в якому просить:

- визнати протиправними діями Головного управління ДПС у Львівській області (ЄДРПОУ ВП 43968090): 1) включення до інтегрованої картки платника інформації про наявність боргу зі сплати соціального внеску за період 2018-2020 роки в сумі 26477,44 грн.; 2) невключення до інтегрованої картки платника інформації про погашення боргу зі сплати єдиного соціального внеску за І-ІV квартали 2020 року на суму 9595,30 грн.; 3) включення відповідачем до інтегрованої картки платника інформації про погашення недоїмки за період ІІ-ІV квартали 2017 року та І кварталу 2018 року;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області (ЄДРПОУ ВП 43968090) внести зміни до інтегрованої картки платника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) шляхом: 1) виключення з неї інформації про наявність боргу зі сплати внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 2018-2020 роки в сумі 26477,44 грн.; 2) включення до неї інформації про погашення боргу зі сплати єдиного соціального внеску за І-ІV квартал 2020 року на суму 9595,30 грн.; 3) виключення інформації про погашення боргу зі сплати внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період ІІ-ІV квартали 2017 року та І кварталу 2018 року;

- в порядку реалізації судом своїх контрольних повноважень при забезпеченні виконання судового рішення прошу зобов`язати відповідача як суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до рішення суду в період з 01.05.2017 по 31.12.2019 у позивача не було обов`язку щодо сплати єдиного внеску, як у самозайнятої особи. Однак відповідачем протиправно не внесено зміни до його інтегрованої картки та поінформовано, що за рахунок сум які надходять від платника такого внеску погашаються суми недоїмки у порядку календарної черговості їх виникнення. Наголошує, що у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Ухвалою від 11.02.2022 суд відкрив спрощене позовне провадження у справі.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві. ГУДПС у Львівській області вважає вимоги позивача необґрунтованими та безпідставними. Вказано, що з 01.01.2017 Законом №2464 обов`язок визначення бази нарахування єдиного внеску покладено на платників вказаних у п. 5 ч. 1 ст. 4, як тих що отримують, так і тих що не отримують дохід від провадження незалежної професійної діяльності. Згідно з інтегрованими картками платника заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску станом на 31.01.2021 становить 38888,74 грн. і скасування податкової вимоги не скасовує суму податкового боргу, яка була підставою для виставлення скасованої податкової вимоги.

Позивач подав відповідь на відзив. Вважає, що доводи відповідача є жодним чином необґрунтованими та не спростовують фактичних обставин.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС України).

Суд на підставі позовної заяви, відзиву, відповіді на відзив, а також долучених письмових доказів,-

в с т а н о в и в :

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 у справі №380/2812/21 визнано протиправною та скасовано вимогу №Ф-2396-51 Головного управління ДПС у Львівській області від 09.02.2021 про сплату боргу (недоїмки) винесену щодо ОСОБА_1 .

Зазначене рішення набрало законної сили.

Позивач 12.01.2022 звернувся до відповідача із листом у якому вказав, що ним у січні 2022 року сплачено ЄСВ в сумі 9595,30 грн. за 2020 рік, який не сплачено в 2021 році з причин наявності вищевказаного спору, а також ЄСВ за січень-квітень 2017 року в сумі 2816,00 грн. /арк.спр.9, 10/.

Листом /арк. спр. 12/ ГУДПС у Львівській області розглянувши запит позивача повідомило, що відповідно до ч. 6 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. Заборгованість по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування становить 26477,44 грн. за період з ІІ кварталу 2018 року по IV квартал 2020 року. Зазначено також, що відповідним рішенням суду визнано протиправною та скасовано вимогу, а не суму боргу (недоїмки).

Вважаючи зазначену позицію відповідача протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд наголошує, що відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Беручи до уваги вказану норму суд враховує, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 у справі №380/2812/21 визнано протиправною та скасовано вимогу від 09.02.2021 сформовану контролюючим органом внаслідок наявності у позивача недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування яка згідно з інтегрованими картками платника складала 38888,74 грн. (2017 рік 8448,00 грн., за 2018 рік 9828,72 грн., за 2019 рік 11016,72 грн., за 2020 рік 9595,30 грн.). Відповідач заперечуючи проти вказаного позову вказував, що за І квартал позивач за січень та лютий місяці зокрема повинен був сплатити єдиний соціальний внесок у мінімальному розмірі 2078,12 грн., за ІІ квартал 1039,06 грн. (за червень), за ІІІ квартал 3178,12 грн. (через підвищення мінімальної заробітної плати), за IV квартал 3300,00 грн.

При прийнятті даного рішення суд виснував, що оскільки ОСОБА_1 з 01.05.2017 по 31.12.2019 працював адвокатом в адвокатському об`єднанні «ЕКС ЮРЕ», за вказаний період у позивача відсутній обов`язок щодо сплати єдиного внеску як у самозайнятої особи.

При розгляді справи суд керується наступними законодавчими нормами.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 №2464-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до абз. 3 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Згідно із абзацом третім п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

В абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п.п. 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Абзац 2 цієї ж норми встановлює, що у разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом є недоїмкою (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI).

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у ст. 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної ст. 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Аналіз вищевикладених норм вказує, що необхідною умовою для сплати фізичною особою-підприємцем єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є здійснення такою особою підприємницької діяльності; самозайнятість особи, зокрема, здійснення нею незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої діяльності. При цьому, неотримання доходу від таких видів діяльності, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону №2464-VI, не дає підстав для звільнення від сплати єдиного внеску.

При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду викладені від 27.11.2019 у справі №160/3114/19 та від 04.12.2019 у справі №440/2149/19. Окрім іншого, суд визначив, що особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, як і особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема, адвокатську та вважається самозайнятою особою, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Суд враховуючи правові висновки Верховного Суду, та встановлені під час розгляду справи обставини вважає, що нарахування відповідачем недоїмки по сплаті єдиного внеску зазначеної у скасованій вимозі є протиправним, оскільки позивач у період, за який йому нараховано таку недоїмку, перебував у трудових відносинах та отримував дохід, на підставі якого за нього роботодавцями сплачувався єдиний внесок.

Окремо суд акцентує увагу, що пп. 19-1.1.10 п. 19-1.1 ст. 19 ПК України встановлено, що контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій ст. 19-3 цього Кодексу, зокрема, забезпечують ведення обліку податків, зборів, платежів.

Правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначені Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 12.01.2021 №5.

Згідно із пп. 1. п. 1 (Порядок ведення інтегрованої картки платника) з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються інтегровані картки платника за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць. Інтегрована картка платника містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею. Облік платежів ведеться в інтегрованій картці платника окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення. Згідно із пп.4) інформація з рішення суду, прийнятого по суті п. 2 глави 4 (Відображення в інформаційній системі результатів адміністративного та/або судового оскарження донарахованих сум з відповідним перенесенням до ІКП) розділу V. (Перенесення до ІКП, визначених за результатами контрольно-перевірочної роботи, сум грошових зобов`язань, податкових та інших платежів, єдиного внеску. Методи контролю відповідності показників результатів контрольно-перевірочної роботи даним ІКП) статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску змінюється відповідно до суті рішення (постанови) («Скасовується в судовому порядку» / «Вручено, судовий розгляд»).

Сукупний аналіз зазначених положень свідчить про те, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.02.2019 (справа №825/999/17), від 26.02.2019 (справа №805/4374/15-а), від 25.03.2020 (справа №826/9288/18), 30.11.2021 (справа №300/3157/20) у подібних правовідносинах.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права.

Суд зазначає, що у випадку скасування вимоги відповідач зобов`язаний відобразити інформацію в обліковій картці платника.

Крім того, суд враховує, що наслідком задоволення в адміністративному судочинстві позовних вимог є відновлення фактично порушених прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин. Суд при прийнятті рішення про задоволення позовних вимог має не лише вирішити позовні вимоги відповідно до принципів верховенства права, а й обрати найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права. Тобто такий, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду та здійснювалося примусове виконання рішення.

Враховуючи встановлені обставини, беручи до уваги безпідставне включення до інтегрованої картки платника інформації про наявність боргу зі сплати соціального внеску за період 2018-2020 роки в сумі 26477,44 грн. згідно з вимогою, що скасована в судовому порядку; не включення до інтегрованої картки платника інформації про погашення боргу зі сплати єдиного соціального внеску за І-ІV квартали 2020 року на суму 9595,30 грн. згідно з поданими квитанціями; та зарахування відповідачем вказаних платежів до інтегрованої картки платника за рахунок погашення недоїмки за період ІІ-ІV квартали 2017 року та І кварталу 2018 року, що теж охоплений скасованою вимогою, суд висновує, що заявлений позов є обґрунтованим та мотивованим.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю; зобов`язати відповідача привести у відповідність інтегровану картку ОСОБА_1 та внести до неї зміни, а саме: виключити інформацію про наявність боргу зі сплати внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 2018-2020 роки в сумі 26477,44 грн., включити до неї інформацію про погашення боргу зі сплати єдиного соціального внеску за І-ІV квартал 2020 року на суму 9595,30 грн., та виключити інформацію про погашення боргу зі сплати внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період ІІ-ІV квартали 2017 року та І кварталу 2018 року.

Щодо судового збору, то згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України такий слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 294,295 КАС України, суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Львівській області щодо включення до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 інформації про наявність боргу зі сплати соціального внеску за період 2018-2020 роки в сумі 26477,44 грн.; не включенні інформації про погашення боргу зі сплати єдиного соціального внеску за І-ІV квартали 2020 року на суму 9595,30 грн.; та включенні інформації про погашення недоїмки за період ІІ-ІV квартали 2017 року та І кварталу 2018 року.

3. Зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області (ЄДРПОУ ВП 43968090) привести у відповідність інтегровану картку платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та внести до неї зміни, а саме: виключити інформацію про наявність боргу зі сплати внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 2018-2020 роки в сумі 26477,44 грн., включити інформацію про погашення боргу зі сплати єдиного соціального внеску за І-ІV квартал 2020 року на суму 9595,30 грн., та виключити інформацію про погашення боргу зі сплати внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період ІІ-ІV квартали 2017 року та І кварталу 2018 року.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська,35; ЄДРПОУ ВП 43968090) судові витрати у виді судового збору в сумі 793 (сімсот дев`яносто три) грн. 92 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кравців О.Р.