Справа № 480/13442/21
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2022-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гелети С.М., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті, і просить визнати протиправною та скасувати постанову Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 235289 від 30.11.2021.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що перевіряючими були внесені недостовірні відомості в акт перевірки. Так, інспектори проводили перевірку документів у м.Білопіллі, а в акті зазначено, що перевірка проводилася в м.Суми. Позивач зазначає, що документи перевірялися саме м.Білопілля після зупинки транспортного засобу у зв`язку із несправним станом, що підтверджується відповідною роздруківкою руху транспортного засобу, повідомленням замовника на переведення товару про ремонт автомобіля. Із врахуванням зазначеного, позивач зазначає, що акт перевірки є сфабрикованим. Позивач зазначає, що під час перевірки інспекторам було надано відповідні документи, зокрема, водійське посвідчення, документи на автомобіль, товарно-транспорту накладну, повідомлено, що перевантаження транспортного засобу немає. Після огляду документів інспектори зазначили, що в товарно-транспортній накладній відсутні дані про масу вантажу та масу тари, у зв`язку із чим буде складено відповідний акт. Позивач підписав відповідний акт із зауваженнями, зазначив, що такі відомості не були внесені вантажовідправником. Разом із тим, відображення в акті перевірки про ненадання позивачем роздруківки тахографу є надуманим, оскільки такий документ не вимагали інспектори під час перевірки. Крім того, зазначає, що перевірка здійснювалася одноособово, без залучення двох осіб, що є порушенням Порядку №1567. Не зазначення в товарно-транспортній накладній даних про масу вантажу, зазначає, що такі відомості зазначаються не перевізником, а вантажовідправником. В подальшому, як зазначає позивач, в день винесення спірного рішення позивач не був присутній на розгляді справи, а після прибуття до Управління лише надали вже винесене спірне рішення, у зв`язку із чим не надали позивачу можливості надати усні пояснення. Крім того, звертає увагу на те, що автомобільним перевізником є фізична особа, а в спірній постанові штраф застосовано до фізичної особи-водія, що є неприпустимим в розумінні ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Крім того, відсутність роздруківки тахографу не може бути підставою для застосування штрафних санкцій, оскільки такий документ не є документом, на підставі якого здійснюється відповідне вантажне перевезення.
Відповідачем було подано до суду відзив, в якому проти позову заперечує, постанову вважає правомірною та зазначає, що під час перевірки у позивача були відсутні документи, визначені ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме транспортний засіб позивача не обладнаний діючим та повіреним тахографом, роздруківку даних роботи тахографа позивачем не надано. Відповідач звертав увагу суду на те, що вантажний транспорт повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючим та повіреним тахографом. Крім того, зазначає, що у товарно-транспортній накладній на перевезення товару були відсутні відомості про масу вантажу та тару, тобто відсутні відомості, передбачені п. 11.1 Наказу МТЗУ №363 від 14.10.1997, а тому належним чином оформленого документу на вантаж позивачем, як перевізником не надано. Про час та місце розгляду справи позивач повідомлявся завчасно, винесено спірне рішення.
Судом провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику осіб, залучено другим відповідачем Державну службу України з безпеки на транспорті. Ухвалою суду від 08.02.2022 судом задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі постанови Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті від 30.11.2021 №235283 (виконавче провадження №68337703) до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі. Крім того, судом витребувувалися відповідні докази у відповідачів.
Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що на підставі відповідного щотижневого графіка проведення рейдових перевірок у період з 04.10.2021 по 10.10.2021, а також направлення №015036 від 07.10.2021, співробітниками Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 07.10.2021 проведено перевірку додержання позивачем законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень вантажу транспортним засобом позивача маркиPREMIUM 440 (сідловий тягач Е) з причепом BENALE самоскид-Е. Під час перевірки встановлено, що зазначений транспортний засіб належить та використовується позивачем.
За результатами перевірки відповідачем складено акт №302490 від 07.10.2021 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в якому відображено, що під час перевірки виявлено порушення позивачем ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 цього Закону, зокрема відсутня роздруківка роботи тахографа за 07.10.2021 (водій ОСОБА_1 не використовує особисту картку водія, передбачену п. 3.3 Наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010). Також в акті від 07.10.2021 зазначено про відсутність у перевізника товарно-транспортної накладної, оформленої належним чином, а саме в графі відомості про масу вантажу та тару вантажу відсутні записи, передбачені п. 11.1 Наказу МТЗУ №363 від 14.10.1997.
Позивач акт перевірки від 07.10.2021 підписав, але зазначив, що відомості про масу вантажу та тару не вписані вантажовідправником, про що позивачем зроблено відповідний запис в акті від 07.10.2021.
Позивач, не погоджуючись з постановою відповідача, звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про автомобільний транспорт" цей закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.
Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (далі - Положення № 103).
Відповідно до п.1 Положення № 103 Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Згідно з пп. 1 п. 4 Положення № 103 основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.
Згідно з пунктом 8 Положення № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.
Підпунктами 2, 54, 58, 62 пункту 5 Положення № 103 визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок №1567).
Відповідно до пп. 2-4 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю, в тому числі шляхом проведення рейдових перевірок.
Відповідно до пункту 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Пунктом 15 Порядку № 1567 встановлено вичерпний перелік підстав під час проведення рейдової перевірки, серед яких зазначено наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм інших вимог Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів, передбачені пунктами 20-30 цього Порядку.
Так, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).
У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис (п. 20-22 Порядку № 1567).
Відповідно до пункту 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Пунктами 26, 27 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно із додатком 5.
За приписами статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Згідно із положеннями статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Аналіз положень статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.
Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010 (далі - Інструкція № 385).
Відповідно до п. 1.4 Інструкції № 385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;
тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.
Згідно з положеннями п. 3.3 Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:
- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;
- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;
- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;
- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;
- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);
- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Відповідно до пункту 2.5 Інструкції № 385 повірку тахографів здійснюють повірочні лабораторії, які уповноважені на проведення повірки тахографів відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».
Пунктом 2.6 Інструкції № 385 визначено, що ПСТ виконують перевірку та адаптацію тахографів до транспортних засобів відповідно до вимог ЄУТР періодично кожні два роки, а також у разі:
- установлення або заміни тахографа;
- ремонту тахографа;
- зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу;
- якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, накладених на його складові, під час установлення або адаптації або у разі зміни конструкції автотранспортного засобу, що може вплинути на роботу тахографа.
Відповідно до положень пункту 1.4 Інструкції № 385 ПСТ - пункт сервісу тахографів, спеціально облаштовані виробничі ділянки для надання послуг щодо установлення та технічного обслуговування тахографів суб`єктами господарювання (резидентами України), що виконують передбачені ЄУТР функції «майстерні або механіка» та внесені Мінінфраструктури як компетентним органом з виконання ЄУТР до переліку уповноважених суб`єктів господарювання.
Пунктом 2.7 Інструкції № 385 передбачено, що за результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу ПСТ оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу за формою, наведеною в додатку 1.
Бланк протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу роздруковується відповідальною особою ПСТ на папері формату А4 (210х297 мм) щільністю 100 г/кв.м або більше. Не допускається робити закреслення чи виправлення відомостей, які заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписано та поставлено печатку відповідальної особи ПСТ. У графах, які не заповнюються під час складання протоколу, проставляються прочерки.
ПСТ надає один примірник зазначеного протоколу перевізнику, а другий залишає собі і зберігає разом з тахокартою або у разі цифрового тахографа - з роздруківкою та електронними файлами, що підтверджують достовірність наведених у протоколі даних.
Протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу зберігають протягом трьох років з дати проведення робіт.
Пунктом 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010 визначено, що водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).
Статтею 18 Закону N 2344-III визначено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.
В розумінні вказаної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем незалежно від протяжності маршрутів та інших обставин.
Згідно з визначенням Положення тахограф - контрольний пристрій, який встановлюється на ТЗ для показу та реєстрації інформації про рух ТЗ.
Іншим способом контролю водіїв є індивідуальна контрольна книжка, яка відображає відомості про тривалість змінного періоду керування.
Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 19 березня 2020 року по справі N 823/1199/17.
Пунктом 3.3 Інструкції N 385 встановлено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, зокрема: у разі використання цифрового тахографа використовує особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена Європейською угодою щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.
Відповідно до п. 3.6 Інструкції: перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР); наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку; дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа; дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом; наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.
З врахуванням вище викладеного, суд зазначає, що положеннями статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, а наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, або індивідуальної контрольної книжки водія - в разі не обладнання транспортного засобу тахографом, передбачено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010, та Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010.
Абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за відсутності документів, зокрема, в даному випадку протоколу перевірки та адаптації пристрою тахографа, на підставі якого виконуються вантажні перевезення до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 11.02.2020 по справі №820/4624/17.
Матеріалами справи підтверджується, що підставою для висновків відповідача про порушення позивачем вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» слугувала відсутність на час проведення перевірки роздруківки даних роботи тахографа.
Позивач помилково вважає, що щоденні реєстраційні листи показника тахографа (роздруківка) не є тим документом, на підставі яких виконуються перевезення, а відсутність такого документу не може бути підставою для застосування штрафних санкцій.
В даному випадку, згідно з вимогами пункту 6.1 Положення №340 вантажний автомобіль, якими виконувалися внутрішні перевезення вантажів, в обов`язковому порядку повинен був бути обладнаний діючим та повіреним тахографом. А для водіїв таких автомобілів, крім оформлення документів, визначених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", обов`язковою також є наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.
З урахуванням вищезазначених приписів Положення № 340 транспортний засіб може бути не обладнаний тахографом, якщо його маса не перевищує 3,5 тонни.
Разом з тим, оскільки маса транспортного засобу позивача становить понад 3,5 тонни та він повинен бути обладнаний тахографом, і відповідно до вимог чинного законодавства позивач зобов`язаний забезпечувати належну експлуатацію тахографу, а водій такого транспортного засобу повинен мати при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом, що передбачено положеннями п. 3.3 Інструкції № 385.
Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що за відсутності документів, передбачених п. 3.3 Інструкції № 385 до осіб, які здійснюють перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи. Відсутність таких документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а тому відповідачем правомірно було складено спірну постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача.
Зазначені висновки суду узгоджується із висновками Другого апеляційного адміністративного суду , викладеними в постанові від 01.02.2022 по справі №440/4627/21.
Стосовно посилання позивача на те, що при спілкуванні з інспектором перевіряючи не вимагали та не перевіряли документи щодо роботи тахографа, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується та відображено в акті перевірки від 07.10.2021 про відсутність у позивача відомостей даних роботи тахографа. Зазначені обставини відображені в акті перевірки в розділі виявлених порушень, який був підписаний позивачем, як водієм транспортного засобу, зауважень щодо відображених порушень позивачем не зазначалося, а позивач лише зазначив виключно щодо оформлення товарно-транспортної накладної.
Щодо відсутності у позивача, як перевізника, під час здійснення вантажного перевезення належним чином оформленої товарно-транспортної накладної, що також стало підставою для винесення спірної постанови, суд зазначає наступне.
Приписами пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв`язку № 363 від 14.10.1997, визначено, що перевізник - фізична або юридична особа суб`єкт господарювання, який надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами. Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.
Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.
Відповідно до пункту 11.1 зазначених Правил, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.
Оформлення товарно-транспортної накладної в електронній формі (далі - е-ТТН) здійснюється відповідно до абзацу четвертого цього пункту.
Сторони можуть внести до товарно-транспортної накладної будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають необхідною.
Аналіз вищезазначених положень Правил та форми, яка наведена вдодатку 7до цих Правил, свідчить, що у будь-якому разі товарно-транспортна накладна має містити обов`язкову інформацію (обов`язкові реквізити) визначену цими Правилами та відображену у додатку.
Тобто, обов`язковою інформацією в товарно-транспортній накладній, яка визначена як в формі додатку 7 та в п.11.1 Правил, серед іншого, має бути інформація про вагу вантажу. Відсутність вказаної інформації не дає можливість однозначно ідентифікувати відомості про вантаж, результати зважування товару відсутні, інформація в товарно-транспортній накладній щодо маси вантажу, який було отримано позивачем, як перевізником, не зазначена.
Суд вважає помилковим посилання позивача на те, що всю інформацію зазначає вантажовідправник, оскільки наведена форма ТТН у додатку 7 до цих Правил вимагає повне її заповнення згідно вказаних Правил та наявності всіх обов`язкових реквізитів.
При цьому, суд зазначає, що вказана форма містить графи для заповнення з позначенням обов`язкових реквізитів, які заповнюють в них.
З аналізу вказаної ТТН в межах спірних правовідносин вбачається її невідповідність вимогам п. 11.1. Правил № 363, оскільки в ній відсутня відомості про фактичну вагу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться , що виключає, як вже зазначалось, можливість ідентифікувати таку ТТН як належним чином оформлену, неповне заповнення свідчить про недотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил.
Крім того, як зазначено вище, сторони можуть внести до товарно-транспортної накладної будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають необхідною. В даному випадку, відсутня інформація, яку саме кількість товару було отримано позивачем, як перевізником, для здійснення відповідного автомобільного перевезення.
Відповідність маси кожного транспортного засобу нормативним параметрам, що визначені у п.22.5 Правил дорожнього руху України, повинна бути підтверджена належним чином оформленою товарно-транспортною накладною, оскільки впливає на загальну вагу транспортного засобу.
Відсутність відомостей, які є обов`язковими для відображення в ТТН, не спростовує факт здійснення перевезення транспортним засобом, власником якого є позивач, у зв`язку з чим відповідачем вірно визначено позивача як суб`єкта відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Стосовно посилання позивача на те, що штрафні санкції застосовані до позивача, як фізичної особи, що є неприпустимим у розумінні ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. Відповідно до наказу Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 перевізник - фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами. Матеріалами справи підтверджується, що позивач є власником транспортного засобу, який, як водій такого транспортного засобу, надавав послуги як перевізник вантажу, а тому спірна постанова винесена відносно належної особи, а саме автомобільного перевізника у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт» позивача по даній справі.
Стосовно посилання позивача на те, що в акті перевірки зазначено, що здійснювалася така перевірка в м.Суми, а фактично перевірка відбувалася в м.Білопілля, що підтверджується відповідними роздруківками GPS-трека, суд зазначає, що недоліки в оформленні акту перевірки не свідчать про відсутність порушень, які відображені у відповідному акті перевірки, який підписаний позивачем. Крім того, позивач в адміністративному позові не заперечує про факт перевірки, зазначає про те, що співробітниками Державної служби України з питань безпеки на транспорті проводилася перевірка, позивачем надавалися відповідні документи, а також зазначає, що зауваження стосувалися відсутності необхідних відомостей та необхідних реквізитів в товарно-транспортній накладній.
Також суд вважає безпідставним посилання позивача відносно того, що свідченням невірності заповнення акту є факт одноособової перевірки, в той час як Порядок №1567 вимагає залучення двох осіб, враховуючи те, що Порядок №1567 не передбачає залучення свідків під час проведення відповідної перевірки. Відповідно до розділу «Оформлення результатів рейдової перевірки (перевірки на дорозі) та застосування адміністративно-господарських штрафів» передбачено, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3, що і було здійснено перевіряючим.
Беручи до уваги наведене у сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень довів правомірність своїх дій при проведенні рейдової перевірки та прийнятті оскаржуваної постанови, доводи позивача щодо неправомірності застосування штрафних санкцій є помилковими.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови № 235289 від 30.11.2021 - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета