Справа № 480/10743/21
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2022-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Синівської сільської ради Роменського району Сумської області, в якій просить:
- визнати протиправними дії Синівської сільської ради Роменського району Сумської області щодо звернення позивача 02.08.2021 р.;
Ухвалою суду від 12.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Від позивача надійшло заперечення на відзив, в якому просить задовольнити позовні вимоги.
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що позивачу 12.04.2011 року розпорядженням т.в.о голови Липоводолинської районної адміністрації Легушею І.Ф. надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, для ведення особистого селянського господарства на території Подільківської сільської ради із земель запасу (контур №412 - землі запасу, що знаходяться на території Подільківської сільської ради за межами населеного пункту).
Синівська сільська рада листом від 24.09.2021 р. № 02-26/1402 повідомила, що відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України дана земельна ділянка знаходиться у комунальній власності Синівської сільської ради, а оскільки ОСОБА_1 із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не зверталася до Синівської сільської ради, а розпорядження голови РДА № 155 від 12.04.2011 року втратило чинність. Відповідно до чинного законодавства, депутатами Синівської сільської ради було відхилене питання, викладене у заяві (а.с.9).
З протоколу засідання 12 сесії 8 скликання Синівської сільської ради від 10.09.2021 року вбачається, що питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,1761 га ОСОБА_1 знято з порядку денного так, як вона розпочала самостійно розробляти проект землеустрою та не повідомила сільську раду про це у визначений термін.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Питання щодо одержання громадянами безоплатно у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства врегульовано статтею 118, пунктом "в" частини 3 статті 116, пункту "б" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України.
Відповідно до пункту "в" частини 3 статті 116 Земельного кодексу України (в редакції, чинній станом на жовтень 2020 року) безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Згідно пункту "б" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, для ведення особистого селянського господарства в розмірі не більше 2,0 гектара.
Таким чином, приписами вказаних норм встановлено право громадян на отримання в межах норм безоплатної приватизації безоплатно у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, для ведення особистого селянського господарства в розмірі не більше 2,0 гектара.
Так, частинами 6, 7 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
Відповідно до частин 8, 9, 10 статті 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
Суд зауважує, що станом на момент розгляду цієї справи частину 8 статті 118 Земельного кодексу України виключено на підставі Закону №1423-IX від 28.04.2021, який набрав чинності 27.05.2021р., а частина 9 статті 118 Земельного кодексу змінила редакцію та викладена наступним чином: "Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.".
Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.
Нормами статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності не рідше ніж один раз на місяць.
Частинами 1 та 2 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
Отже, виходячи з положень статті 118 Земельного кодексу України, статей 26, 46, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність належить до повноважень міської ради шляхом прийняття відповідних рішень на пленарному засіданні.
Разом з тим, у спірному випадку, відповідач за заявою позивача жодного рішення у визначений законодавством спосіб та порядок (питання регулювання земельних відносин вирішується виключно на пленарних засіданнях ради) не прийняв.
Судовим розглядом встановлено, що питання затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробленого на замовлення позивача, та передачі земельної ділянки їй у власність було винесено на розгляд сесії Синівської сільської ради. На пленарному засіданні, яке відбулося 10.09.2021р., заява позивача була знята з розгляду. Про результати розгляду звернення позивача було повідомлено письмово.
Відтак, відсутність належним чином оформленого рішення про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність або про відмову у затвердженні проекту землеустрою та наданні земельної ділянки у власність, або залишення заяв без розгляду після спливу встановленого законом двотижневого строку з дня отримання відповідної заяви та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, незважаючи на винесення заяви на розгляд сесії, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодних рішень з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.
Суд вважає за необхідне зазначити, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.
Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Згідно з частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання сільську раду затвердити проект землеустрою щодо відведення у власність позивача запитуваної земельної ділянки, то суд не вбачає підстав для їх задоволення, з огляду на передчасність таких вимог, враховуючи фактичне не вирішення заяви позивача про затвердження проекту землеустрою відповідачем у встановленому законодавством порядку.
Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Частинами 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
За подання до суду даного позову ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 908грн., а тому виходячи з приписів вказаних вище норм, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати зі сплати судового збору в розмірі 454грн.00коп.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Синівської сільської ради Роменського району Сумської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Осіпова