Справа № 200/6156/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2022-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року справа №200/6156/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі №200/6156/21 (головуючий І інстанції Волгіна Н.П.) за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області про визнання противоправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

-визнати противоправними дії відповідача по зменшенню позивачу страхового стажу до 26 років 9 місяців 17 днів та встановлення коефіцієнту заробітної плати після оптимізації 0,86487 після перерахунку пенсії 19 березня 2021 року, викладені в листі від 5 травня 2021 року № 344/Л-0572-21 згідно розпорядження про перерахунок пенси та розрахунку заробітної плати від 19 березня 2021 року;

- зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного Фонду України Донецької області врахувати позивачу при перерахунку пенсії страховий стаж 27 років 3 місяці 7 днів та провести перерахунок призначеної пенсії у відповідності до вимог ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058 від 9 липня 2003 року згідно коефіцієнту заробітної плати після оптимізації 1,8237.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання противоправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відповідно до п.4 ч.1 ст.238 КАС України.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтування апеляційної скарги.

У довідці Головного управління статистики від 18 травня 2019 року про заробітну плату на ШУ «Вінницьке виробничого об`єднання «Шахтарсьвугілля» вказані грошові одиниці у колонці за 1992-1993 роки у крб, у колонці за 1994 рік у тис.крб, у колонці за 1995 рік у грн.

Однак за розрахунком пенсії відповідача відповідно до рішень суду за 1994 рік вказано коефіцієнт заробітної платі в крб. (замість - тис.крб), за 1995 рік - в крб. (замість грн).

Таким чином, відповідачем неправомірно проведено перерахунок пенсії із безпідставно зниженим коефіцієнтом заробітної плати із коефіцієнтом 0,86487 замість правильного коефіцієнту 1,8237.

Неправомірне зниження коефіцієнту заробітної плати призвело до зменшення розміру пенсії позивача, що є новими позовними вимогами, а не незгодою з виконанням судових рішень.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає заяву у порядку письмового провадження.

Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року № 200/1247/20-а, яке набрало законної сили 27 серпня 2020 року, визнано протиправним і скасовано рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 30 серпня 2019 року № 1828 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії відповідно до п. 2 ч. 3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 21 серпня 2019 року та зарахувати до пільгового стажу позивача період роботи на підприємстві Шахта "Вінницька" В/о "Шахтарськвугілля" в якості гірничого робітника очисного забою підземним з повним робочим днем під землею з 27 серпня 1992 року по 15 лютого 1995 року, до страхового стажу: періоди роботи реалізатором товарів з 1 травня 1998 року по 31 травня 1998 року, з 1 червня 1998 року по 30 червня 1998 року, з 1 серпня 1998 року по 30 серпня 1998 року, з 1 січня 2000 року по 31 березня 2000 року та період підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування із застосуванням фіксованого податку: травень 2000 року, червень 2000 року, серпень 2000 року, вересень 2000 року, жовтень 2000 року, листопад 2000 року, грудень 2000 року, січень 2001 року, лютий 2001 року, березень 2001 року, квітень 2001 року, травень 2001 року, червень 2001 року, липень 2001 року, серпень 2001 року, вересень 2001 року, жовтень 2001 року, листопад 2001 року, з 1 січня 2014 року по 30 червня 2014 року (а.с. 89-107).

30 вересня 2020 року позивач звернувся до першого відповідача із заявою про перерахунок пенсії згідно зі ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 9).

Листом Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 22 жовтня 2020 року № 0572-02-8/7011 позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії у зв`язку із тим, що довідки, надані позивачем, не підлягають розгляду, оскільки видані на території, тимчасово не підконтрольній українській владі (а.с. 10).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року по справі № 200/9973/20, яке набрало чинності 1 березня 2021 року, зобов`язано Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області врахувати розміри заробітної плати позивача за періоди роботи в Шахтарському АТП 11463 з 1 березня 1990 року по 10 березня 1992 року, шахта «Шахтарська-Глибока» ВО «ШУ» з 17 березня 1992 року по 19 серпня 1992 року, Шахтоуправління «Вінницьке» в/о «Шахтарськвугілля» з 27 серпня 1992 року по 15 лютого 1995 року згідно наданих відомостей долучених до заяви від 30 вересня 2020 року та провести перерахунок призначеної пенсії у відповідності до вимог ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 9 липня 2003 року згідно заяви від 30 вересня 2020 року (а.с. 9-13).

05 травня 2021 року позивач звернувся до Селидовського об`єднаного управління ПФУ Донецької області із запитом щодо виконання рішень суду.

07 травня 2021 року Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області надало відповідь позивачу, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року по справі № 200/9973/20-а проведено перерахунок пенсії за віком, призначеної 21 серпня 2019 року відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». (а.с. 14).

При перерахунку враховано висновки, викладені у судовому рішенні, та враховано періоди роботи на підприємстві Шахтарське АТП 11463 з 1 березня 1990 року по 10 березня 1992 року, на підприємстві шахта «Шахтарська-Глибока» ВО «ШУ» з 17 березня 1992 року по 19 серпня 1992 року та на підприємстві Шахтоуправління «Вінницьке» в/о «Шахтарськвугілля» з 27 серпня 1992 року по 15 лютого 1995 року.

Зазначено, що заробітна плата розрахована відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 1 березня 1990 року по 15 лютого 1995 року та з 1 серпня 2000 року по 30 червня 2014 року, яка складає 5 352,59 грн, коефіцієнт заробітної плати після оптимізації - 0,86487, середня заробітна плата по народному господарству застосована за 2016- 2018 роки, яка складає 6 188,89 грн (а.с. 14).

Не погоджуючись з таким перерахунком пенсії, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати противоправними дії відповідача по зменшенню позивачу страхового стажу до 26 років 9 місяців 17 днів та встановлення коефіцієнту заробітної плати після оптимізації 0,86487 після перерахунку пенсії 19 березня 2021 року, викладені в листі від 5 травня 2021 року № 344/Л-0572-21 згідно розпорядження про перерахунок пенси та розрахунку заробітної плати від 19 березня 2021 року; зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного Фонду України Донецької області врахувати позивачу при перерахунку пенсії страховий стаж 27 років 3 місяці 7 днів та провести перерахунок призначеної пенсії у відповідності до вимог ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058 від 9 липня 2003 року згідно коефіцієнту заробітної плати після оптимізації 1,8237.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження по справі, виходив з того, що наявність спеціальних правових норм КАС України(ст.ст. 382, 383), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання нового адміністративного позову.

Оскільки позовні вимоги, які заявляє позивач у цій справі вже були предметом розгляду в інших позовних провадженнях, по яким прийнято судові рішення, між тими самими сторонами, про той самий предмет спору і з тих самих підстав, тому в даному випадку позивач не згодний з виконанням судового рішення, що є підставою для закриття провадження по справі відповідно до п.4 ч.1 ст.238 КАС України.

Оцінка суду.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно з частинами другою та третьою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно із положеннями частин першої та другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому ст. 287 цього Кодексу (ч. 8 ст. 382 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що приписами статтей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Відтак, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі № 806/2143/15, від 21.12.2020 року у справі №440/1810/19.

Як свідчать матеріали справи, підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом є неправильне, на його думку, застосування пенсійним органом коефіцієнту заробітної плати при перерахунку його пенсії відповідно до судових рішень по справам №200/1247/20-а від 10.04.2020 року та №200/9973/20 від 17.12.2020 року.

Між тим, судами при ухваленні судових рішень у справах №200/1247/20-а від 10.04.2020 року та №200/9973/20 від 17.12.2020 року не розглядалися питання правильності обрахунку пенсії позивача, підстави для застосування того чи іншого коефіцієнту заробітної плати при визначенні розміру пенсії, оскільки ці питання позивачем не визначалися в позовних вимогах.

Предметами розгляду цих справ були рішення та дії пенсійного органу, якими відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу ОСОБА_1 певні періоди його роботи на підприємстві шахта «Вінницька» В/О «Шахтарськвугілля», а також не врахував заробітну плату за періоди роботи позивача в 90-х роках на вугільних підприємствах через те, що довідки про заробітну плату видано підприємствами на непідконтрольній українській владі території.

На виконання судових рішень у справах №200/1247/20-а від 10.04.2020 року та №200/9973/20 від 17.12.2020 року відповідачу не визначався обов`язок здійснити перерахунок пенсії позивача з визначенням відповідного коефіцієнту заробітної плати.

Зазначене свідчить про інший предмет та підстави позовної заяви ОСОБА_1 , ніж ті, що у справах №200/1247/20-а та №200/9973/20.

Таким чином, є безпідставним та помилковим висновок суду першої інстанції, що спір у цій справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання рішень суду.

Тому відсутні процесуальні підстави для застосування положень п.4 ч.1 ст.238 КАС України та закриття провадження у цій справі.

За таких обставин, суд першої інстанції передчасно виніс оскаржувану ухвалу, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно пунктів 1,3,4 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Суд вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, його висновки не відповідають обставинам справи, тому судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі №200/6156/21 - задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі №200/6156/21 - скасувати і направити справу для продовження розгляду до Донецького окружного адміністративного суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 06 червня 2022 року та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено 06 червня 2022 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Т.Г. Гаврищук

Е.Г. Казначеєв