Справа № 716/411/22
Суддя: Пухарєва    О. В.
Дата ухвалення: 2022-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 716/411/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.06.2022 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючої судді Пухарєвої О.В.,

за участю

секретаря судового засідання Кульки О.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 1-го батальйону 4-ї роти Управління патрульної поліції в Чернівецькій області лейтенанта поліції Скрипник Крістіни Вячеславівни, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора 1-го батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Чернівецькій області лейтенанта поліції Скрипник Крістіни Вячеславівни, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5354242 від 09.04.2022 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, провадження у справі закрити та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судові витрати по сплаті судового збору в сумі 496 грн. 20 коп.

В обґрунтування позову посилається на те, що 09.04.2022 о 18 год. 46 хв. інспектором 1-го батальйону 4-ї роти Управління патрульної поліції в Чернівецькій області лейтенант поліції Скрипник К.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5354242 від 09.04.2022, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Зі змісту постанови вбачається, що 09.04.2022 о 18 год. 27 хв. в м. Чернівці, вул. Гагаріна, 38 Ж, водій керував т/з обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив П.2.З.В. ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП. Вважає, що вказана постанова ухвалена з порушенням його прав та чинного законодавства України, є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху України він не порушував.

Позивач вказує на те, що поліцейська Скрипник К.В. із порушенням вимог ст. 279 КУпАП, зокрема без розгляду справи, без представлення посадової особи, без роз`яснення його прав і обов`язків, без надання можливості ознайомлення з доказами, у службовому автомобілі винесла оскаржувану постанову, вручивши її копію, без оголошення її змісту, чим порушено вимоги ст.285 КУпАП. У зв`язку із наведеним позивач вважає вищезазначену постанову такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 23.05.2022 у відповідності до вимог ч.3 ст.48 КАС України замінено первісного співвідповідача: Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції належним співвідповідачем: Департаментом патрульної поліції.

Від представника відповідачів Замерзляка О.В.. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з проханням відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вони є необґрунтованими та

такими, що не відповідають нормам діючого законодавства. Посилається на те, що 09.04.2022 поліцейським під час патрулювання в м. Чернівці по вул. Гагаріна, 38 Ж було зупинено автомобіль «DAEWOO NUBIRA», державний номерний знак НОМЕР_1 , водій якого керував транспортним засобом, обладнаним засобом пасивної безпеки та не був пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п.2.3 «в» ПДР України. Після чого, у відповідності до положень ст.ст. 307-308 КУпАП, поліцейський представилася позивачу та встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення за ч.5 ст. 121 КУпАП, роз`яснивши останньому його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, у відповідності до положень ст. 252, ч.1 ст. 283 та п.1 ч.1 ст. 284 КУпАП, було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, яку негайно після закінчення розгляду справи було оголошено позивачу. В підтвердження зазначених обставин представником відповідачів надано суду компакт-диск із відеозаписами з нагрудної камери поліцейського.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, обґрунтувавши їх вищенаведеним та просив їх задовольнити. Суду пояснив, що 09.04.2022 після 18 години, рухаючись на автомобілі DAEWOO NUBIRA державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Гагаріна, 38 Ж, м. Чернівці, будучи пристебнутим ременем безпеки, почув позаду звуковий сигнал службового автомобіля патрульної поліції, узявся праворуч, оскільки подумав, що треба уступити дорогу поліцейським. Почувши вимогу зупинитися, він відразу зупинив автомобіль, включивши аварійну світлову сигналізацію, відстебнув ремінь безпеки, щоб дістати документи та чекав на поліцейських. Коли до нього підійшли працівники патрульної поліції, то один із них лейтенант поліції ОСОБА_2 повідомила, що ведеться відеофіксація на боді-камеру та почала вимагати надати документи для ознайомлення, а саме посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб. Поцікавившись причиною зупинки, у відповідь поліцейська повідомила, що він керував автомобілем з не пристебнутим ременем безпеки. Вказаний факт він заперечував та просив надати докази вчинення такого порушення. Поліцейська Скрипник К.В. пояснила, що доказами є відеозапис, що знаходиться на боді-камері, але показати вона не може, оскільки зробити це не має можливості. В подальшому в поліцейському автомобілі була винесена оскаржувана постанова, копія якої йому вручена без оголошення її змісту.

Відповідачі ( представник) в судове засідання не з`явились, хоча повідомлялись судом про дату, час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило.

Відповідно до ч.3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За вказаних обставин, справу розглянуто без участі відповідачів.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

За умовами ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Приписами п.2.3 «в» ПДР України встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях позивача, адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Як встановлено з матеріалів справи, постановою інспектора УПП в Чернівецькій області Скрипник К.В. серії ЕАО №5354242 від 09.04.2022, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 5 та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в сумі 510 гривень.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що позивач 09.04.2022 о 18 год. 27 хв. в м.Чернівці вул. Гагаріна, 38 Ж керував транспортним засобом марки «DAEWOO NUBIRA» державний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та не був пристебнутим ременем безпеки, чим порушив вимоги п.2.3 «в» ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 121 ч. 5 КУпАП.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. При цьому, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити, серед іншого: опис обставин, установлених під час розгляду справи; дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена відповідними частинами ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п.2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Предметом судового дослідження у спірних правовідносинах є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

В свою чергу, відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Також Верховний Суд України вказав, що судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно зі ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАСУ) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст.ст.75-76 КАСУ достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справа суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 (далі - Закон №580-VIII), поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Згідно ч.1 ст.31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

При цьому суд звертає увагу, що в оскаржуваній постанові серії ЕАО №5354242 від 09.04.2022, не міститься посилань на конкретні докази вчинення правопорушення позивачем. Зокрема в пункті 7, не зазначено, що до постанови додаються відеозаписи, які би підтверджували вчинення ОСОБА_1 правопорушення. При цьому, ні зміст оскаржуваної постанови, ні матеріали справи не містять даних про те, що фіксування даного адміністративного правопорушення проводилося технічними засобами чи в інший спосіб, і що такі технічні дані об`єктивно існували та були застосовані інспектором поліції при фіксуванні правопорушення, що мало місце 09.04.2022 о 18:27 в м.Чернівці за участі позивача.

Разом з тим, представником відповідача до суду надано відзив на адміністративний позов, до якого долучено диск, на якому містяться відеофайли.

З метою повного і всебічного з`ясування обставин в даній адміністративній справі, судом було досліджено надані представником відповідача відеозаписи на диску.

У зазначених відеозаписах зафіксовано процес спілкування інспектора патрульної поліції із позивачем, перебуваючим в зупиненому автомобілі, стосовно вчиненого правопорушення та складання оскаржуваної постанови. Однак, сам факт руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 з не пристебнутим ременем безпеки в порушення п.2.3 «в» ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст.121 КУпАП та у зв`язку з яким відповідачем винесено оскаржувану постанову відеозаписами не зафіксовано.

Натомість в основу порушення, яке було зазначено у постанові, були покладені лише висновки самого відповідача без зазначення відповідних доказів. При цьому, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Крім того, положеннями статті 283 КУпАП встановлені обов`язкові умови щодо змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення. та чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Так, згідно вказаних положень Кодексу, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, серед іншого, про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Разом з тим, оскаржувана постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозаписи, що фактично виключає можливість прийняття їх в якості належних доказів по справі.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 26.04.2018 року у справі №202/2862/17) та від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16-а.

З огляду на зазначене, надані відповідачем відеозаписи не можуть вважатися належними та допустимими доказами у даній справі стосовно доказування вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст.121 КУпАП та у зв`язку з яким відповідачем прийнято оскаржувану постанову.

Інших доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення матеріали справи не містять.

При цьому суд звертає увагу, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 року по справі № 338/1/17 та від 29.04.2020 року по справі № 161/5372/17.

Згідно із п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Дослідивши вищезазначені обставини, суд зазначає, що висновок інспектора про порушення позивачем п.2.3 «в» ПДР України, є суб`єктивною думкою інспектора, яка матеріалами справи не підтверджується.

Враховуючи, що судове рішення не може грунтуватися на припущеннях, відсутні підстави вважати, що відповідна подія адміністративного правопорушення мала місце.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям, зазначеним в ч. 2 ст. 2 КАС України, суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову, дійшла до необґрунтованого висновку про наявність встановлених законом підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, зважаючи на те, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв всупереч до встановлених приписів законодавства та суб`єктом владних повноважень не доведено суду правомірності прийнятого рішення, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплатив 15.04.2022 згідно квитанції про сплату №22 судовий збір в розмірі 496,20 грн, а відповідач в даній справі є посадовою особою Департаменту патрульної поліції, то судовий збір в зазначеному

розмірі слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань саме із цієї юридичної особи на користь позивача.

На підставі ст.ст. 9, 245, 251, 258, 268, 283, 285 КУпАП, керуючись ст.ст. 9,14,19,72, 75-77, 90, 139, 246, 250, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5354242 від 09.04.2022, винесену відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 496,20 грн в рахунок відшкодування витрат за сплату судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Копія рішення невідкладно надсилається учасникам справи, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Повне рішення складено 07.06.2022

Суддя О.Пухарєва