Справа № 607/6914/22
Суддя: Марциновська І. В.
Дата ухвалення: 2022-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

07.06.2022 Справа №607/6914/22

Провадження № 2-а/607/299/2022

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В. під час вирішення питання про прийняття до розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

УСТАНОВИВ:

03.06.2022 до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Ознайомившись зі змістом позовної заяви та доданих до неї документів, доходжу такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі (ч. 2 ст. 171 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Так, ч. 2 ст. 286 КАС України передбачає, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Така правова позиція щодо поважності причин пропуску строку неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.09.2021 у справі № 320/3307/21, від 19.10.2021 у справі № 380/2968/20, від 21.12.2020 у справі № 580/1020/19.

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 677118 від 31.03.2022 ОСОБА_1 отримав 31.03.2022. Відтак десятиденний строк звернення до суду з позовною заявою щодо оскарження цієї постанови закінчився 11.04.2022 (з урахуванням, що 10.04.2022 є вихідним днем).

Під час подання до суду вказаного позову ОСОБА_1 в обґрунтування поважності причин пропуску цього строку зазначив, що 08.04.2022 звернувся до заступника начальника Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області зі скаргою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАБ № 677118 від 31.03.2022. Листом № 13-40/ / /017-2022 від 11.05.2022 у скасуванні даної постанови було відмовлено. Копію зазначеного листа позивачем отримано 25.05.2022. Вказане стало підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із даним позовом.

Разом з тим за змістом п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, на власний розсуд обирає спосіб захисту в разі порушення її прав - чи то шляхом оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі), чи в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Зміст наведеної норми дає підстави для висновку, що законом передбачено право вибору особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо порядку оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому звернення позивача до вищестоящого органу зі скаргою не є визначеним досудовим порядком вирішення спору, а є альтернативним способом захисту своїх прав.

Відтак зазначена позивачем обставина щодо незвернення до суду з даним позовом у визначений законом десятиденний строк носить суб`єктивний характер, оскільки пов`язана з обраним способом порядку оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення та не має відношення до прав або можливостей звернення до суду з адміністративним позовом про оскарження рішення про накладення адміністративного стягнення.

При цьому звертаю увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

Необхідно зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 11.12.2018 у справі № 463/1221/17.

Також вважаю за необхідне зазначити, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

З урахуванням викладеного доходжу висновку, що позивачем не зазначено поважних причин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. За таких підстав вважаю, що поважність причин пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду із позовом про оскарження постанови серії БАБ № 677118 від 31.03.2022 не доведена належними та допустимим доказами, а тому приходжу до висновку, що такі підстави є неповажними, а строк звернення до суду з даним позовом поновленню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

За таких підстав доходжу висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху з наданням позивачу строку десять днів з дня вручення копії даної ухвали, протягом якого ОСОБА_1 має право звернутись до суду з заявою, вказавши інші підстави для поновлення строку звернення з цим позовом, із наданням доказів на підтвердження таких підстав.

Керуючись ст. 121-123, 171, 242, 248, 256, 286 КАС України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, надавши позивачу строк десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків.

Роз`яснити, що якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

СуддяІ. В. Марциновська