Справа № 462/2292/22
Суддя: Бориславський Ю. Л.
Дата ухвалення: 2022-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/2292/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2022 року головуючий суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л. розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, суд

в с т а н о в и в :

20.05.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просить поновити строк оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, мотивуючи вимоги тим, що постановою у справі про адміністративне правопорушення від 07.05.2022 року, яку він отримав 13.05.2022 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, згідно якої його оштрафовано на 425.00 гривень за те, що він 07.05.2022 року керуючи автомобілем марки «Suzuki Grand Vitara», номерний знак НОМЕР_1 на вул. Стрийська, 352 у м. Львові не пред`явив у спосіб, який дає можливість зафіксувати дані посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, реєстраційний документ на ТЗ та поліс ОСЦПВВНТЗ, чим порушив п. 2.1а, 2.1 б, 2.1 г ПДР України.Вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно та безпідставно, а вказана постанова інспектора підлягає скасуванню.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25.05.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

У вказаний в ухвалі суду строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву без поважних причин. У судове засідання явку представника не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Позивач у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Згідно ч.1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, ухвалив проводити розгляд справи за відсутності учасників справи, які в судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідач причин неявки суду не повідомив.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку письмового провадження, суд виходить з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що інспектором УПП у Львівській області лейтенантом поліції Года Р.Я. 07.05.2022 року відносно позивача винесено постанову серії БАВ № 294077 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно якої водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Suzuki Grand Vitara», номерний знак НОМЕР_1 на вул. Стрийська, 352 у м. Львові не пред`явив у спосіб, який дає можливість зафіксувати дані посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, реєстраційний документ на ТЗ та поліс ОСЦПВВНТЗ, чим порушив п. 2.1а, 2.1 б, 2.1 г Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як вбачається із тверджень позивача, інспектор патрульної поліції не аргументував причину зупинки транспортного засобу, яким керував позивач.

Також, позивач у поданій заяві ствердив, що не порушив Правил дорожнього руху та не був повідомлений інспектором про винесення постанови про адміністративне правопорушення відносно нього.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.1 і ч.3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки чи відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи, що норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Із змісту ст. 280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відтак, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В оскаржуваній постанові відсутні будь-які дані та належні докази роз`яснення інспектором, на виконання вимог Закону України «Про Національну поліцію», причини зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, докази порушення водієм вимог Правил дорожнього руху.

Також такі докази відсутні у матеріалах справи.

Крім цього, до матеріалів справи відповідачем не долучено жодних доказів, які б підтверджували вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сама по собі постанова, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», оскільки відомості, зазначені в постанові, не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Суд приходить до переконання, що відповідач не довів того факту, що при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови прийняв зазначене рішення на підставі об`єктивних доказів, оскільки жодного доказу на підтвердження обставин, викладених в оскаржуваній постанові суду не представлено.

Відповідач мав можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити правомірність своїх дій на стадії судового розгляду справи, однак, небажання відповідача надавати докази в судовому засіданні давало суду право вирішити справу, обмежившись доказами наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.3 ст. 205 КАС України.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що судом не встановлено, а відповідачем не представлено жодного належного, об`єктивного та обґрунтованого доказу, який би спростовував доводи позивача та вказував на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити, спірну постанову слід скасувати.

Відповідно до ст. 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова особа чи службова особа.

Враховуючи, що судове рішення прийняте не на користь відповідача - суб`єкта владних повноважень, судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень на користь позивача.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно із ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення..

Як вбачається із матеріалів справи, позивач 20.05.2022 р. звернувся із позовною заявою про скасування спірної постанови від 07.05.2022 року, оскільки таку йому було надіслано за місцем його реєстрації та фактичного проживання 11.05.2022 року.

За наведених обставин суд вважає, що строк на оскарження позивачем пропущено із поважних причин, а тому такий слід поновити.

Керуючись ст. 19, 62 Конституції України, ст. 2, 5, 9, 72, 77, 134, 241-246, 257-263, 268, 286, 293 КАС України, ст. 7, 9, 126, 245, 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у х в а л и в :

поновити ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 294077 від 07.05.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції /ДПП/ (ідентифікаційний код юридичної особи - 40108646), адреса: Україна, 03048,місто Київ, вулиця Федора Ернста, 3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 понесені витрати на оплату судового збору при поданні позову до суду у розмірі 496 /чотириста дев`яносто шість/ гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення або складання тексту судового рішення.

Текст рішення суду складений 06 червня 2022 року.

Суддя: Бориславський Ю. Л.