Справа № 320/2725/22
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2022-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

08 червня 2022 року Київ № 320/2725/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Шевченко А.В., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали Товариства з обмеженою відповідальністю «АК-Газпрогрес» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АК-Газпрогрес» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому позивач просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області форми «С» № 2-0119 від 14.01.2020 із визначеними зобов`язаннями зі штрафних (фінансових) санкцій в сумі 250 000, 00 грн.

У зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам процесуального законодавства, керуючись статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалою від 04.04.2022 позовну заяву залишив без руху з наданням позивачеві строку для усунення її недоліків. В ухвалі судом зазначені недоліки позовної заяви та запропоновані способи їх усунення шляхом подання до суду: оригіналу документа про сплату 3750, 00 грн. судового збору; заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів; уточненої позовної заяви, яка відповідає вимогам, установленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (у кількості примірників, відповідно до кількості учасників справи, один з яких до суду), зокрема, із зазначенням відомостей про представника; доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, зокрема, доказів того, що наказ від 09.12.2019 № 834 «Про проведення фактичної перевірки» є незаконним та/або скасованим в установленому законом порядку; документальних відомостей, які є в розпорядженні позивача та свідчать про незаконність цього наказу.

27.05.2022 до суду від представника позивача надійшло клопотання про усунення недоліків, докази сплати судового збору та заява про поновлення строку звернення до суду.

Дослідивши зміст заяви про поновлення строку звернення до суду, судом не встановлено поважних причин пропуску вказаного строку.

На обґрунтування поданої заяви представник позивача зазначив, що суди не повинні проявляти надмірного формалізму, перевіряючи дотримання учасником справи тих чи інших формальних вимог.

Зазначено, що спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, у тому числі порушеного права у судовому порядку, є Податковий кодекс України (далі - ПК України), відповідно до якого спеціальний строк у податкових правовідносинах, протягом якого за загальним правилом платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу становить 1095 днів (статті 56, 102 ПК України).

Зазначено також, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення у цій справі було отримане позивачем 14.01.2020, тобто до моменту прийняття Верховним Судом постанови від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19, що обумовлює можливість поширювати на випадки оскарження такого рішення саме попередньої судової практики, а не практики, яка сформувалась в ході первинної процедури судового оскарження такого рішення в межах справи № П/320/687/20. Вважає, що така різнобічність у підходах до визначення процесуальних строків оскарження податкових повідомлень-рішень для позивача обумовила проблему як у виборі норми права для застосування, так і у визначенні моменту, від якого слід відрахувати такий строк. Крім того, з огляду на існування судової справи № П/320/687/20 та набрання законної сили судовим рішенням у ній лише 21.09.2021 позивач зазначив, що до вересня 2021 року він з об`єктивних причин не мав змоги подати до суду повторний позов про оскарження того ж податкового повідомлення-рішення, тобто заявити новий позов про той самий предмет, між тими самим сторонами, але з інших підстав. З іншого боку, набрання судовим рішенням у справі № П/320/687/20 законної сили лише 21.09.2021 також об`єктивно унеможливило повторне оскарження позивачем податкового повідомлення-рішення, що було отримане ним 14.01.2020, в межах визначеного статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України шестимісячного строку, оскільки і станом на вересень 2021 року, і станом на січень 2022 року такий строк уже минув.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У частині другій цієї статті зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з пунктом 56.18 статті 56 ПК України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Разом із тим, у постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19 Верховний Суд відступив від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 03.04.2020 у справі № 2540/2576/18, у частині того, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду, у тому числі після використання процедури адміністративного оскарження, становить 1095 днів з дня отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.

У цій постанові Верховний Суд визначив помилковим твердження про те, що як за загальним правилом, так і у разі попереднього адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення строк звернення до суду становить 1095 днів відповідно до положень пункту 56.18 статті 56 ПК України, оскільки ця норма права не встановлює процесуальних строків, а лише закріплює право платника податків на оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення в суді в будь-який момент після його отримання із застереженням про те, що реалізація такого права за загальним правилом стає неможливою поза строками давності, які закріплені в статті 102 ПК України.

Також Верховий Суд зазначив, що для забезпечення узгодженості судової практики з висновком, викладеним у цій постанові, під час вирішення тотожних спорів повинні враховуватись наведені висновки щодо застосування норм права незалежно від того, чи перераховані всі постанови Верховного Суду, в яких викладена правова позиція, від якої відступила судова палата.

За таких обставин, суд уважає, що податкові повідомлення-рішення можуть бути оскаржені до суду у строки, передбачені частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас, позивач у цій справі звернувся до суду з позовними вимогами про скасування податкового повідомлення-рішення № 2-0119 від 14.01.2020 засобами поштового зв`язку лише 05.01.2022, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом.

При цьому подана заява про поновлення строку звернення до суду не містить доказів поважності причин цього строку, а наведені в ній доводи не визнані судом поважними.

Інших обставин, які б підтверджували наявність об`єктивно непереборних, не залежних від волевиявлення особи та пов`язаних із дійсними істотними перешкодами чи труднощами причин для своєчасного звернення до суду із цим позовом позивач не навів.

Суд констатує, що відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19, ПК України не містить норм, які б визначали процесуальний строк звернення до суду з позовом у випадку, якщо платником податків не використовувалась процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження).

Суд уважає, що у випадку відсутності правового регулювання у спеціальному законодавстві, застосуванню підлягають загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів, які встановлені Кодексом адміністративного судочинства України.

Разом із тим, процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалась процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Такий висновок не суперечить пункту 56.18 статті 56 ПК України, який закріплює право на звернення до суду з позовом у будь-який момент після отримання такого рішення, але при реалізації цього права має враховуватись строк давності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.01.2022 у справі № 160/11673/20, яка в силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України врахована судом у спірних правовідносинах.

Крім того суд зазначає, що задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, зміна сталої судової практики, яка відбулася в бік тлумачення норм права щодо застосування коротших строків звернення до суду, може розглядатися судами як поважна причина при вирішенні питання поновлення строків звернення до суду в податкових правовідносинах, які виникли та набули характеру спірних до зміни такої судової практики.

У цій справі позивач звернувся до суду з позовом 05.01.2022, тобто після зміни судової практики, яка відбулася в бік тлумачення норм права щодо застосування коротших строків звернення до суду.

Водночас, практика Верховного Суду у таких спорах протягом останніх років зазнавала постійних змін як в сторону збільшення строків на оскарження податкових повідомлень-рішень, так і в сторону зменшення таких строків.

Усталеною ж є практика про те, що при вирішенні питання про поновлення строку звернення до суду, у межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку з: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вини з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

Суд, виходячи із конкретних обставин цієї справи, констатує, що попереднє звернення 28.01.2020 до Київського окружного адміністративного суду з позовом (справа № П/320/687/20) про оскарження податкового повідомлення-рішення № 2-0119 від 14.01.2020 з інших підстав, ніж заявлені в цьому позові, та те, що рішення у справі № П/320/687/20 набрало законної сили лише 30.11.2020 (а не як стверджує позивач 21.09.2021) не є поважною причиною пропуску шестимісячного строку звернення до суду.

Судом встановлено, що позивач скористався апеляційним оскарженням рішення суду від 21.08.2020 у справі № П/320/687/20, за результатами якого Шостим апеляційним адміністративним судом постановлено ухвалу від 11.11.2020, якою апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АК-Газпрогрес» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21.08.2020 залишено без руху у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження та неповною сплатою судового збору.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2020 відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Позивачем повторно подано апеляційну скаргу на рішення суду від 21.08.2020 у справі № П/320/687/20, за результатами розгляду якої Шостим апеляційним адміністративним судом постановлено ухвалу від 21.09.2021, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Суд констатує, що позивач не був позбавлений права на звернення до суду із цим позовом про оскарження податкового повідомлення-рішення від 14.01.2020 форми «С» № 2-0119, незважаючи на апеляційне оскарження рішення суду від 21.08.2020 у справі № П/320/687/20, проте цього не зробив і звернувся до суду із цим позовом майже через 16 місяців з дня ухвалення рішення.

При цьому позивачем не обґрунтовано неможливість звернення до суду із цим позовом з інших підстав, ніж у справі № П/320/687/20, одразу після ухвалення рішення від 21.08.2020 або після 30.11.2020 - дата набрання законної сили рішення у справі № П/320/687/20, а не 21.09.2021 як стверджує позивач. Будь-яких перешкод, які б заважали позивачу звернутися до суду із цим позовом заява про поновлення строку звернення до суду не містить. Така поведінка позивача протягом майже 16 місяців до дня звернення до суду є тривалою, а дії, які вчинялися позивачем протягом цього часу заява про поновлення строку звернення до суду не містить взагалі.

У силу вимог частини другої статті 123 Кодексу, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Оскільки позовна заява та заява про поновлення строку звернення до суду не містять належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду, тому, застосовуючи зазначені вище правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19, у взаємозв`язку з визначеними в частині другій статті 123 Кодексу вимогами, суд доходить висновку про наявність правових підстав для повернення позовної заяви.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів неможливості звернутись до суду за захистом порушеного права у строк, визначений чинним законодавством України, позивачем не надано.

Відтак, суд доходить висновку, що позовна заява та заява про поновлення строку звернення до суду не містять поважних причин пропуску вказаного строку.

Згідно з резолютивною частиною ухвали про залишення позовної заяви без руху від 04.04.2022 позивач був попереджений судом, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява буде вважатись неподаною та повернута заявникові.

Частиною п`ятою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Крім того, вимоги ухвали суду про залишення позову без руху, зокрема, в частині подання уточненої позовної заяви, яка відповідає вимогам, установленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (у кількості примірників, відповідно до кількості учасників справи, один з яких до суду) із зазначенням відомостей про представника та доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, зокрема, документальних відомостей, які є в розпорядженні позивача та свідчать про незаконність наказу від 09.12.2019 № 834 «Про проведення фактичної перевірки», Товариством з обмеженою відповідальністю «АК-Газпрогрес» не виконані.

Відповідно до пунктів 1 та 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, а також у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

У зв`язку з тим, що позивач не усунув недоліки, про які зазначено в ухвалі від 04.04.2022, а вказані в заяві про поновлення строку звернення до суду підстави його пропуску не визнані судом поважними, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

Керуючись статтями 123, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АК-Газпрогрес» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення повернути позивачеві без розгляду.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позов.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Шевченко А.В.