Справа № 480/10809/21
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2022-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
- дії Головного управління пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови позивачу у пільговому обчисленні стажу за період роботи з 04.05.1979 року по 03.05.1985 року з розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців визнати протиправними;
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати у пільговому обчисленні трудовий стаж позивача в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях за період з 04.05.1979 року по 03.05.1985 року з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців, як працівнику, що мав пільги, встановлені п.5 Указу Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі» з урахуванням змін і доповнень внесених Указом ПВС СРСР від 26 вересня 1967 року;
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Сумській області зробити перерахунок та виплатити позивачу пенсії з урахуванням обчислення пільгового стажу за період з роботи з 04.05.1979 року по 03.05.1985 року, починаючи з 05.05.2020 року (з дня призначення пенсії).
Свої вимоги мотивує тим, що оскаржувана відмова у пільговому обчисленні стажу за період її роботи з 04.05.1979 року до 03.05.1985 року з розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців, на її думку, є протиправною, оскільки Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу PCP від 10 лютого I960 року і від 26 вересня 1967 року « Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року № 1029. Тому для обчислення пільгового стажу про роботу в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка, або письмовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність. Нею надана відповідачу трудова книжка, з якої вбачається факт її роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а також довідка, в якій зазначені всі записи про прийняття її на роботу, переведення із організації в організацію.
Ухвалою від 11.11.2021р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що оскаржуване позивачем рішення є правомірним, оскільки відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 працювала в тресті громадського харчування управління торгівлі Норільського гірничо-металургійного комбінату ім. А.П. Завенягіна з 04.05.1979р. до 04.02.1987р. Проте, трудова книжка не містить інформації про поширення на неї пільг щодо кратного обчислення стажу. Разом з тим, при призначенні пенсії позивачу додано копію трудового договору для працівників Норильського ордена Леніна гірничо-металургійного комбінату ім. А.П. Завенягіна на Крайній Півночі від 28.08.1979, у якому наявні виправлення у датах періоду його укладання (пункт 1 договору). У зв`язку з тим, що виправлення не завірені належним чином, то підстави для зарахування до страхового стажу в кратному обчисленні відсутні. Отже, враховуючи зазначене вище, страховий стаж під час призначення пенсії за період роботи позивача в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 04.05.1979р. до 03.05.1985р. зарахований до страхового стажу в одинарному розмірі згідно з нормами статті 24 Закону № 1058-ІV.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що з 04.05.1979 року до 21 травня 1989 року ОСОБА_1 працювала в установах громадського харчування- управління торгівлі Норільського горно-металургійного комбінату ім. А.П. Завенягіна, що стверджується трудовою книжкою НОМЕР_1 . Трудова книжка заповнена 13 квітня 1979 року на ОСОБА_2 , 30.12.1983 року вона вступила в шлюб з ОСОБА_3 , прізвище ОСОБА_4 змінене на ОСОБА_5 .
З 05.05.2020 року позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та перебуває на обліку у Головному управлінні пенсійного фонду України в Сумській області.
При призначенні їй пенсії за віком відповідачем частина стажу роботи в районі Крайньої Півночі та районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі, зарахований в одинарному розмірі без врахування пільги в зарахуванні стажу з розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців, з 04.05.1979 року до 04.02.1987 року.
08.06.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління пенсійного фонду України в Сумській області з заявою про розрахунок пенсії у пільговому обчисленні стажу за період з 04.05.1979 року до 04.02.1987 року, з розрахунку один рік роботи в районі Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняній до районів Крайної Півночі, за один рік і шість місяців, а також провести виплату донарахованої пенсії у зв`язку з обчисленням пільгового стажу з розрахунку один рік роботи і шість місяців в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, починаючи з 05.05.2020 року.
Головним Управління пенсійного фонду України в Сумській області позивачу відмовлено в перерахунку пенсії по тій причині, що відповідно до записів у її трудовій книжці вона працювала в тресті громадського харчування управління торгівлі Норільського гірничо-металургійного комбінату ім. А.П. Завенягіна з 04.05.1979 року до 04.02.1987 року, проте її трудова книжка не містить інформації про поширення на неї пільг щодо кратного обчислення стажу.
Разом з тим при призначенні пенсії нею додано копію трудового договору для працівників Норільського ордена Леніна гірничо-металургійного комбінату ім. А.П. Завенягіна на Крайній Півночі від 28.08.1979 року, у якому наявні виправлення у датах періоду його укладання. У зв`язку з тим, що виправлення не завірені належним чином, то підстави для зарахування до страхового стажу в кратному обчисленні, на думку відповідача, відсутні, тому страховий стаж під час призначення пенсії за період роботи в Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 04.05.1979 року до 03.05.1985 року зарахований до страхового стажу в ординарному розмірі згідно з нормами статті 24 Закону № 1058- IV.
Не погодившись з такими діями відповідача, вважаючи їх протиправними, позивач звернулася до суду з цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до пункту 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.
Пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до пункту 7 параграфу б цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.
Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
При цьому пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 1 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10 листопада 1967 року.
Підпунктом д пункту 5 Указу Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року регламентовано, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.
Указом Президії ВР СРСР від 29 вересня 1967 року було скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, а саме: зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.
Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.
Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу 1 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати і Президії ВЦРПС від 16.12.1967 року № 530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 «Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» і від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.
Системний аналіз вказаних положень дає підстави дійти висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців ) є сукупність наступних обставин: 1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях; 2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року та від 29 вересня 1967 року та Постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. При цьому, основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є її трудова книжка, а також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема, архівними довідками.
З огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані: або трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.
Матеріалами справи підтверджено, що позивачем надано трудову книжку, в якій зазначено, що ОСОБА_1 працювала в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі з 04.05.1979 року до 03.05.1985 року.
Крім того, архівною довідкою від 02.07.2018р. №И-1617 підтверджується, що згідно з Постановою Ради Міністрів СССР від 10.11.1967р. №1029 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СССР від 26 вересня 1967р. «Про розширення пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» місто Норильськ Красноярського краю з територіями, розташованими в адміністративному підпорядкуванні його міської ради (Талнах, Кейеркан, Сніжногорськ), входить до Переліку районів Крайньої Півночі. Трест громадського харчування управління торгівлі Норильського гірничо-металургійного комбінату ім. А.П. Звенягіна розташовувався на території міста Норильська. Кайерканторг управління торгівлі, виробничо-торгівельного об`єднання «Ноильськторг» Норильського гірничо-металургійного комбінату А.П. Завенягіна знаходився на території Кайеркана.
Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії шляхом зарахування до страхового стажу періоду роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 04.05.1979 року до 03.05.1985 року із розрахунку один рік роботи за один рік та шість місяців.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, відповідачем протиправно не зараховано в кратному розмірі стаж роботи позивача в місцевості, прирівняної до району Крайньої Півночі, в період з 04.05.1979 року до 03.05.1985 року та порушене право позивача підлягає відновленню, починаючи з 05.05.2020 року (з моменту призначення пенсії).
Також, суд зазначає, що у цьому випадку, не зараховуючи стаж роботи у кратному розмірі, відповідач допустив протиправну бездіяльність та суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність, а не дії.
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду, в розмірі 908 грн. (а.с.4).
Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 454грн.00коп.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати противоправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не зарахування ОСОБА_1 періоду з 04.05.1979 року до 03.05.1985 року , як роботи в місцевості, прирівняної до району Крайньої Півночі, на пільгових умовах, а саме: не зарахування одного року роботи у вказаний період часу в місцевості, прирівняної до району Крайньої Півночі, за один рік та шість місяців.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Осіпова