Справа № 280/1530/22
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ В ЧАСТИНІ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
06 червня 2022 року Справа № 280/1530/22
м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Мінаєва К.В., перевіривши матеріали позовної заяви

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 )

Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_3 )

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час затримки повного розрахунку,

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі також позивач) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі також відповідач 1), Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (далі також відповідач 2), в якій позивач просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати позивачу компенсації вартості недоотриманого речового майна та індексації грошового забезпечення за період служби з 05.08.2014 року по 05.07.2016 року;

2) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати позивачу компенсації вартості недоотриманого речового майна, та індексації грошового забезпечення за період служби з 05.07.2016 року по 26.06.2019 року;

3) визнати за позивачем право на отримання вартості недоотриманого речове майна та зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України провести нарахування та його виплату виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01 січня 2019 року;

4) визнати за позивачем право на отримання вартості недоотриманого речове майна та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести нарахування та його виплату виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01 січня 2019 року;

5) визнати за позивачем право на отримання індексації грошового забезпечення та зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України провести нарахування та його виплату за період служби з серпня 2014 року по грудень 2015 року, з базовим місяцем серпень 2014 року - (місяць прийняття на військову службу), за період служби з грудня 2015 року по червень 2016 року з базовим місяцем - січень 2008 року;

6) визнати за позивачем право на отримання індексації грошового забезпечення та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести нарахування та його виплату за період служби з червня 2016 року по березень 2018 року з базовим місяцем - січень 2008 року, за період служби з березня 2018 року по червень 2019 року (день звільнення) з базовим місяцем вересень 2018 року;

7) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії провести відрахування з нарахованих сум компенсації вартості недоотриманого речове майна та індексації грошового забезпечення 1,5% військового збору та провести компенсацією сум податку відповідно до пункту 2 Порядку щодо виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004;

8) стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь позивача середній заробіток (грошового забезпечення) за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплата компенсації за речове майно та індексації грошового забезпечення) за період з 26 червня 2019 року по день ухвалення рішення суду у сумі 462 383,27 грн. та судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу у сумі 5 000,00 грн.

Позовна заява та додатки до неї сформовані в системі Електронний суд та подані у формі електронного документа представником позивача адвокатом Коваленком В.В., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серія АР №1071473 від 20.01.2022.

Ухвалою суду від 01.02.2022 року позовну заяву було залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів від дня одержання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до суду:

1) доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи позовної заяви, а також копій доданих до позовної заяви документів;

2) доказів сплати судового збору в сумі 6608,63 грн. (шість тисяч шістсот вісім гривень 63 коп.);

3) заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом в частині позовних вимог щодо виплати компенсації вартості за недоотримане речове майно, із зазначенням причин та наданням доказів поважності причин його пропуску.

Від представника позивача 15.02.2022 року надійшла заява про виправлення недоліків за ухвалою суду від 01.02.2022 року по справі № 280/1530/22, в якій зазначає, що предметом позову є стягнення несплаченої при звільнені з військової служби частини грошового забезпечення, а саме індексації грошового забезпечення, стягнення якої не обмежено будь яким строком. Вказує також, що, враховуючи, що відповідач не визнає за позивачем права на отримання індексації грошового забезпечення, предметом позову є визнання за колишнім військовослужбовцем права на отримання такої індексації відповідно до встановлених норм права. Тому з моменту встановлення права позивача на отримання індексації виникає право на отримання середнього заробітку за затримку у виплаті грошового забезпечення. Окрім того відповідно до Довідки №160 від 28.01.2021 року ОСОБА_1 по теперішній час перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 .

Крім того, 17.02.2022 до суду надійшли копії позовної заяви з додатками відповідно до кількості учасників справи.

Ухвалою суду від 21.02.2022 продовжено встановлений судом строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом в частині позовних вимог щодо виплати компенсації вартості за недоотримане речове майно, із зазначенням причин та наданням доказів поважності причин його пропуску.

Від представника позивача до суду надійшла заява, у якій просить суд поновити позивачу строк на оскарження дій відповідача в частині нарахування та виплати компенсації недоотриманого речового майна. Заява обґрунтована тим, що в наказах про звільнення відсутня інформація щодо нарахування та виплати компенсації вартості недоотриманого речового майна, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01 січня 2019 року. В документах наданих на запит адвоката в 2021 році не надана повна інформація, щодо речового майна, яка підлягало видачі військовослужбовцю, оскільки Довідка розрахунок №51 від 26.06.2019 про компенсацію недоотриманого майна не містить підпису військовослужбовця про ознайомлення його з розрахунком. Тому строк оскарження повинен розраховуватись з моменту, коли військовослужбовець дізнався про порушення його права на отримання компенсації недоотриманого речового майна. Відповідно до повідомлення відповідача за №3/83/11/1-2272/П-28 Довідка розрахунок №51 від 26.06.2019 надана після 30.08.2021 на адресу адвоката за заявою позивача від 12.08.2021.

Розглянувши заяву про поновлення строку звернення до суду, слід зазначити таке.

Згідно з ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.05.2021 у справі 380/5093/20, чинне законодавство передбачає обов`язок виплатити військовослужбовцю, який звільняється зі служби, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно на день виключення зі списків особового складу військової частини. Умовою для виникнення такого обов`язку є подання військовослужбовцем відповідного рапорту під час проходження служби. Компенсація вартості за неотримане речове майно належить до складу належних звільненому працівникові сум у розумінні статті 116 КЗпП України. Враховуючи визначену у постанові судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 30.11.2020 у справі №480/3105/19, правову природу грошової компенсації за неотримане речове майно, спеціальним строком звернення до суду з цим позовом є місячний строк, установлений частиною 5 статті 122 КАС України.

З матеріалів позовної заяви слідує, що позивача виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України 05.07.2016, звільнений з військової служби (Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України) у червні 2019 року, грошову компенсацію за неотримане речове майно у розмірі 2 058,06 грн. позивачу виплачено у квітні 2020 року, проте до суду з цим позовом позивач звернувся лише 27.01.2022, тобто більш як через місяць після того, як повинен був дізнатися про порушення свого права на отримання коштів в рахунок компенсації за невикористане речове майно.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, та запобігає зловживанням.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі Перез де Рада Каванілес проти Іспанії від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, інститут строків давності в судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними.

Положення частин 1 та 2 ст.123 КАС України встановлюють, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Слід зазначити, що суд може встановити наявність підстав для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах доводів, наведених особою, яка подала позовну заяву. При цьому з огляду на принцип правової визначеності поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі, підтверджені належними доказами, обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Поважність причин пропуску строку звернення до суду суд оцінює у кожному конкретному випадку з метою визначення правових наслідків.

У поданій до суду заяві представник позивача наголошує на тому, що відлік строку звернення до суду необхідно розраховувати з дня, коли позивач отримав довідку розрахунок №51 від 26.06.2019, а саме після 30.08.2021.

Як зазначалось вище, за правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.05.2021 у справі 380/5093/20, чинне законодавство передбачає обов`язок виплатити військовослужбовцю, який звільняється зі служби, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно на день виключення зі списків особового складу військової частини.

Отже, з дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (в даному випадку з 26.06.2019), особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання такої допомоги, демонструючи свою необізнаність щодо підстав нарахування (ненарахування) грошової компенсації вартості речового майна, не отриманого під час проходження військової служби звернулась до військової частини із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні відповіді на подану нею заяву.

З матеріалів позовної заяви, зокрема, з листа Військової частини НОМЕР_1 №3/33/11/1-2272/П-28, який наданий у відповідь на заяву представника позивача від 12.08.2021, слідує, що позивачу в квітні 2020 року виплачено компенсацію за неотримане речове майно у розмірі 2 058,06 грн. Вказаним листом представнику позивача направлено, крім іншого, довідку-розрахунок №51 від 26.06.2019.

При цьому, звернення представника позивача із заявою від 12.08.2021 щодо нарахування грошових коштів за неотримане речове майно більш ніж через 2 роки після звільнення з військової служби, та більш ніж через рік після виплати позивачу вказаної компенсації у розмірі 2 058,06 грн. не може вважатись поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

В контексті вищенаведеного, слід також звернути увагу, що довідку-розрахунок №51 від 26.06.2019 направлено представнику позивача листом №3/33/11/1-2272/П-28, який датований 30.08.2021, при цьому, даний позов подано до суду 27.01.2022, що вочевидь свідчить про пропуск місячного строку звернення до суду.

Таким чином наведені в заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду причини пропуску такого строку не можуть бути прийняті до уваги як такі, що підтверджують поважність причин пропуску строку звернення до суду з наведених вище мотивів, а тому такі причини мають бути визнані неповажними.

Відповідно до положень ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи, що позивачем не наведено обставин та не надано відповідних доказів на їх підтвердження, які б свідчили про виникнення об`єктивних перешкод в реалізації позивачем права на звернення до суду за захистом порушених прав у спірних правовідносинах в межах строку звернення до суду, установленого законом, а наведені причини пропуску строку є неповажними, позовну заяву в частині позовних вимог про виплату компенсації вартості за недоотримане речове майно, належить повернути у відповідності до приписів ч.2 ст.123 КАС України.

При цьому, слід зазначити, що повернення позовної заяви не призводить до ситуації, коли особа позбавляється права на судовий захист, оскільки це не перешкоджає позивачу повторно звернутись до суд після усунення обставин, які послугували підставою для повернення позовної заяви.

Керуючись ст.ст.122, 123, 241, 243, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час затримки повного розрахунку, в частині позовних вимог про виплату компенсації вартості за недоотримане речове майно, наведені в заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

У задоволенні заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом в частині позовних вимог про виплату компенсації вартості за недоотримане речове майно відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час затримки повного розрахунку, в частині позовних вимог про виплату компенсації вартості за недоотримане речове майно, - повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви в частині позовних вимог направити позивачу (представнику позивача)

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 06.06.2022.

Суддя К.В. Мінаєва