Справа № 420/11372/20
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2022-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/11372/20

Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С. Час і місце ухвалення: 08.11.2021р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А.І.

Ступакової І.Г.

при секретарі Піть І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року по справі за позовом акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2020 року акціонерне товариство «Одеська ТЕЦ» до звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27 травня 2020 року №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що спірним податковим повідомленням-рішенням відповідачем необґрунтовано застосовано до АТ «Одеська ТЕЦ» штрафні санкції в розмірі 9 920 320,29 грн. за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, дата виписки яких припадає на березень-грудень 2017 року, березень-травень 2018 року, жовтень 2018 року. Основна частина податкового кредиту з ПДВ, який отримує АТ «Одеська ТЕЦ», це податковий кредит з ПДВ, який надходить від АТ «НАК «Нафтогаз України». Вказаним постачальником в лютому-березні 2017 року не оформлено та не зареєстровано податкові накладні з ПДВ, що позбавило позивача отримання податкового кредиту в ПДВ, що, в свою чергу, призвело до утворення від`ємного значення на спец рахунку з ПДВ АТ «Одеська ТЕЦ». Відсутність реєстраційного ліміту позбавило товариство можливості своєчасно реєструвати податкові накладні. Також, позивач посилався на те, що станом на дату виписки податкових накладних, за порушення термінів реєстрації яких в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідачем спірним податковим повідомленням-рішенням застосовано штрафні санкції, АТ «Одеська ТЕЦ» перебувало у ліквідаційній процедурі, під час терміну якої чинним законодавством встановлено обмеження щодо нарахування штрафних санкцій.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, АТ «Одеська ТЕЦ» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 08.11.2021р. з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам позивача, що на підставі постанови Господарського суду Одеської області від 13.12.2016р. по справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 АТ «Одеська ТЕЦ» було визнано банкрутом та відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру. Податкові накладні під час ліквідаційної процедури не було зареєстровано через те, що на спец рахунку товариства з ПДВ утворилося від`ємне значення. Збільшення розміру суми на спеціальному рахунку з ПДВ АТ «Одеська ТЕЦ» не могло здійснити, оскільки в такому випадку підприємством було б порушено вимоги ст.45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» щодо черговості погашення кредиторських вимог. А відтак, неналежне виконання вимог податкового законодавства стосовно своєчасної реєстрації АТ «Одеська ТЕЦ» податкових накладних відбулося не з вини платника податків, що виключає протиправність його діянь та підстави притягнення його до відповідальності.

Також, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції необґрунтовано проаналізовано наслідки введення мораторію на задоволення вимог кредиторів на підставі ст.12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а не наслідки введення ліквідаційної процедури та обмеження, встановлені ст.38 вказаного Закону.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, АТ «Одеська ТЕЦ» зареєстроване 31.08.2001р. в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №05471158.

Зареєстрованими видами діяльності позивача за КВЕД є: 35.11 Виробництво електроенергії (основний); 46.14 Діяльність посередників у торгівлі машинами, промисловим устаткуванням, суднами та літаками; 46.15 Діяльність посередників у торгівлі меблями, господарськими товарами, залізними та іншими металевими виробами; 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням; 46.74 Оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткуванням і приладдям до нього; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 35.13 Розподілення електроенергії; 35.14 Торгівля електроенергією; 35.30 Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

21.04.2020р. головним державним ревізором-інспектором відділу податків i зборів з юридичних осіб Північного управління у м. Одесі ГУ ДПС в Одеській області Красновою Т.П., на підставі п.п.20.1.4 ст.20, п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, проведено перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, дата виписки яких припадає на березень - грудень 2017р., березень - травень 2018р., жовтень 2018р.

За результатами перевірки складено акт перевірки №2848/15-32-51-04/05471158 від 21.04.2020р. «Про результати перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких податкових накладних АТ «Одеська ТЕЦ» код 05471158», яким зафіксовано порушення підприємством граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям платникам ПДВ та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених ст.201 ПК України, на 366 і більше календарних днів, на загальну суму ПДВ 19 840 640,58 грн.

На підставі вказаного акту перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення від 27 травня 2020 року №, яким, за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтею 201 ПК України, згідно з пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, до АТ «Одеська ТЕЦ» застосовано штраф в розмірі 50% суми ПДВ несвоєчасно зареєстрованих податкових накладних, що складає 9 920 320,29 грн.

Не погоджуючись з правомірністю зазначеного податкового повідомлення-рішення АТ «Одеська ТЕЦ» оскаржило його в судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції не прийняв до уваги посилання позивача на те, що до 15.01.2019р. АТ «Одеська ТЕЦ» перебувало в ліквідаційній процедурі, у зв`язку з чим не мало можливості своєчасно зареєструвати податкові накладні з ПДВ. Суд зазначив, що в силу вимог ст.12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли після введення мораторію, то і не припиняє заходів, щодо їх забезпечення. Також, абзац 2 пункту 43 розділу X Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не визначає заборони застосування штрафних санкцій контролюючим органом до суб`єктів господарювання, щодо яких було закрито провадження про банкрутство, за порушення вимог податкового законодавства щодо своєчасності реєстрації податкових накладних. За висновками суду першої інстанції, відсутність своєчасного поповнення на електронному рахунку реєстраційної суми, необхідної для реєстрації податкових накладних, не звільняє платників податку на додану вартість від відповідальності за проведення несвоєчасної реєстрації податкових накладних.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову АТ «Одеська ТЕЦ». При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Платник податків, за змістом пункту 16.1.3 статті 16 ПК України, зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України встановлено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

- 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

- 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

- 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

- 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

- 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Аналіз наведеного дає підстави дійти висновку, що платник податків зобов`язаний на дату виникнення податкових зобов`язань скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений ПК України строк.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з ПК України.

В той же час, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ухвалою Арбітражного суду Одеської області від 15.06.2001р. у справі №17-2-18/01-5010, за результатами розгляду заяви ВАТ «Одесагаз» про визнання банкрутом ДП «Одеська ТЕЦ», порушено провадження у справі про банкрутство, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою Господарського суду Одеської області від 13.12.2016р. по справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 визнано ПАТ «Одеська ТЕЦ» банкрутом та відкрито відносно товариства ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.01.2019р. по справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 закрито провадження у справі про визнання банкрутом ПАТ «Одеська ТЕЦ», скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів, процедуру ліквідації ПАТ «Одеська ТЕЦ» та повноваження ліквідатора арбітражного керуючого припинено.

19 січня 2013 року набрав чинності Закон України від 22.12.2011р. №4212-VI «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі Закон №4212-VI), яким Закон №2343-ХІІ викладено в новій редакції. Пунктом 1-1 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №4212-VI (цим пунктом розділ Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №4212-VI доповнено згідно із Законом України від 02 жовтня 2012 року №5405- VI) встановлено, що його положення застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Питання щодо запровадження мораторію та його правового режиму в Законі №2343-ХІІ у редакції, чинній до 19 січня 2013 року, регулювалися нормами статей 1 та 12. Так, згідно ст.1 цього Закону мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником стосовно якого порушено справу про банкрутство грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію

Відповідно до абзацу четвертого частини четвертої статті 12 цього ж Закону протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів).

Після 19 січня 2013 року правовий режим мораторію на задоволення вимог кредиторів регулювався статтею 19 Закону №2343-ХІІ (у редакції Закону №4212-VI).

Згідно з положеннями частин першої, другої цієї статті Закону мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження.

Абзацами третім, четвертим частини третьої статті 19 Закону №2343-ХІІ (у редакції Закону №4212-VI) встановлено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій, не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

Окремо, в частині п`ятій цієї статті застережено, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється, зокрема, на вимоги поточних кредиторів.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 16.09.2020р. у справі №826/3106/18 аналіз норм статей 1 та 12 Закону №2343-ХІІ у редакції, чинній до 19.01.2013р., свідчить про те, що встановлена наведеними нормами заборона щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій стосується грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), на які поширюється мораторій (термін виконання яких настав до дня введення мораторію, співпадає з днем порушення судом справи про банкрутство боржника).

При цьому, мораторій вводиться господарським судом одночасно із порушенням справи про банкрутство і стосується тих вимог, які мали місце на дату прийняття відповідного рішення судом.

Висновок щодо строку дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, накладеного відповідно до ст.12 Закону №2343-ХІІ у редакції, чинній до 19.01.2013р., викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018р. по справі №5023/10655/11.

Зокрема, за позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у вказаній справі, мораторій поширює свою дію на конкурсну заборгованість та не поширює на поточну. Поточні вимоги кредиторів боржника знаходяться у вільному правовому режимі до визнання боржника банкрутом.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що правове регулювання застосування до боржника, стосовно якого порушено провадження про визнання банкрутом, штрафних (фінансових) санкцій за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів з набранням чинності Законом №4212-VI не змінилося.

Передбачена частиною четвертою статті 12 Закону №2343-ХІІ у редакції, чинній до 19.01.2013р., заборона щодо нарахування неустойки (штрафу, пені), інших санкцій за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів) не може застосовуватися безстроково, оскільки це буде суперечити самому визначенню поняття мораторій на задоволення вимог кредиторів, наведеному у статті 1 цього Закону.

Доцільність такого застосування статті 12 Закону №2343-ХІІ у редакції, чинній до 19.01.2013р., полягає у тому, що саме поняття мораторію на задоволення вимог кредиторів, наведене у загальній частині Закону №2343-ХІІ (статті 1 цього Закону), становить правову основу для застосування всіх інших норм цього Закону.

У зв`язку із зазначеним, при застосуванні статті 12 Закону №2343-ХІІ у редакції, чинній до 19.01.2013р., обов`язковому врахуванню підлягає і стаття 1 цього Закону.

За такого правового регулювання спірних правовідносин Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що заборона застосування санкцій протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів стосується невиконання чи неналежного виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дати введення мораторію, і не поширюється на поточні зобов`язання (зобов`язання, які виникли після цієї дати) боржника. Боржник, стосовно якого порушено провадження про визнання банкрутом і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, звільняється від відповідальності лише за невиконання зобов`язань, щодо яких запроваджено мораторій. За поточними зобов`язаннями боржник відповідає на загальних підставах до прийняття господарським судом постанови про визнання його банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Апелянт наполягає на тому, що саме під час ліквідаційної процедури відповідно до ст.38 Закону №2343-ХІІ не нараховуються будь-які штрафні санкції, як і не можуть бути застосовані штрафні санкції після її закриття, але за порушення, що виникли під час ліквідаційної процедури.

У спірній ситуації Головним управлінням ДПС в Одеській області оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням нараховано АТ «Одеська ТЕЦ» штраф за порушення, допущення яких здійснено позивачем у період з 13.12.2016р. (дата введення ліквідаційної процедури та визнання банкрутом АТ «Одеська ТЕЦ») по 15.01.2019р. (дата припинення провадження в справі про банкрутство та закриття ліквідаційної процедури).

Так, статтею 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено наслідки визнання боржника банкрутом.

Частиною першою вказаної статті Закону №2343-ХІІ було встановлено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури:

господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо;

строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав;

у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури;

припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута;

відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю;

продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Законом;

скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається;

вимоги за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі;

виконання зобов`язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених цим розділом.

Відповідно до змісту наведеної норми нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості за зобов`язаннями (у тому числі податковими), строк виконання яких настав після порушення справи про банкрутство та введення мораторію, припиняється з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Таким чином, мораторій на задоволення вимог кредиторів та ліквідаційна процедура мають різні правові режими, зокрема, наслідки мораторію застосовуються до вимог кредиторів, обов`язок сплати яких виник до порушення справи про банкрутство, тоді як наслідки ліквідаційної процедури стосуються всіх вимог кредиторів, включаючи і поточних, зокрема, з дня прийняття постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.08.2019р. у справі №812/2468/14, від 25.06.2019р. у справі №826/22478/15, від 18.12.2019р. у справі №808/3975/13-а.

Вищевикладене не було враховано судом першої інстанції при вирішенні спору. Судом в оскаржуваному рішенні проаналізовано правові наслідки застосування мораторію на задоволення вимог кредиторів та залишено поза увагою наслідки ліквідаційної процедури, яку відкрито постановою Господарського суду Одеської області від 13.12.2016р. по справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010.

Як вже зазначалося колегією суддів, спірним податковим повідомленням-рішенням від 27 травня 2020 року № Головним управлінням ДПС в Одеській області застосовано до АТ «Одеська ТЕЦ» штрафні санкції в розмірі 9 920 320,29 грн. за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, дата виписки яких припадає на березень-грудень 2017 року, березень-травень 2018 року, жовтень 2018 року.

Таким чином, контролюючим органом нараховано позивачу штрафні санкції за затримку реєстрації податкових накладних, обов`язок по реєстрації яких охоплює період з дня визнання АТ «Одеська ТЕЦ» банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури (постанова Господарського суду Одеської області від 13.12.2016р. по справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010) до закриття провадження по справі про визнання АТ «Одеська ТЕЦ» банкрутом, скасування мораторію та припинення процедури ліквідації товариства (ухвала Господарського суду Одеської області від 15.01.2019р. по справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010).

А відтак, з огляду на зазначене вище правове регулювання, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта, що за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, дата виписки яких припадає на період ліквідаційної процедури з 13.12.2016р. по 15.01.2019р., до АТ «Одеська ТЕЦ» не можуть бути застосовані штрафні санкції.

Висновки колегії суддів у даній справі відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 04 травня 2022 року по справі №420/9124/20, предметом спору у якій було оскарження АТ «Одеська ТЕЦ» податкового повідомлення-рішення про накладення на товариство штрафних санкцій за порушення термінів реєстрації податкових накладних, дата виписки яких припадає на червень-грудень 2018 року, січень-грудень 2019 року та січень 2020 року.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що як слідує зі змісту акту перевірки №2848/15-32-51-04/05471158 від 21.04.2020р. «Про результати перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких податкових накладних АТ «Одеська ТЕЦ» код 05471158» предметом перевірки було своєчасність реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, дата виписки яких припадає на березень - грудень 2017р., березень - травень 2018р., жовтень 2018р.

Однак, цим же актом перевірки, серед іншого, зафіксовано порушення АТ «Одеська ТЕЦ» термінів реєстрації податкових накладних, дата виписки яких припадає на січень-лютий 2018 року, за що спірним податковим повідомленням-рішенням до позивача також застосовано штрафні санкції, що підтверджується розрахунком штрафу. З вказаного слідує, що Головне управління ДПС в Одеській області вийшло за межі предмету перевірки, що є недопустимим.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Оскільки при вирішенні спору судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини справи та допущено порушення норм матеріального права, тому, відповідно до п.1, п.4 ч.1 статті 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги позивача на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції задовольняє таку скаргу, скасовує рішення суду від 08.11.2021р., з прийняттям по справі нового судового рішення про задоволення позову АТ «Одеська ТЕЦ» та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 27.05.2020р. №.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

При зверненні до суду першої інстанції АТ «Одеська ТЕЦ» сплачено 21 020,00 грн. судового збору (платіжне доручення №2427 від 02.11.2020р.), а при поданні апеляційної скарги 31 530,00 грн. судового збору (платіжне доручення №2262 від 21.12.2021р.).

А відтак, на підставі ч.1 ст.139 КАС України, з Головного управління ДПС в Одеській області, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь АТ «Одеська ТЕЦ» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 52 550,00 грн.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року скасувати.

Прийняти по справі нове рішення, яким позов акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 27 травня 2020 року №.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м.Одеса, вул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ ВП 44069166) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» (65003, м.Одеса, вул. Церковна, 29, ) судовий збір в сумі 52 550,00 (п`ятдесят дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 07 червня 2022 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова