Справа № 826/5959/18
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2022-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5959/18 Суддя (судді) першої інстанції: Скочок Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Мельничука В.П.

за участю секретаря Островської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року (м. Київ, дата складання повного тексту - 02.12.2021) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Промислова Компанія Співдружність Україна» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Промислова Компанія Співдружність Україна» звернулося з позовом до суду, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 29.01.2019 №, №.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю оспорюваних податкових повідомлень-рішень, а також необґрунтованістю висновків акта перевірки від 28.12.2017 №583/26-15-14-01-01/37817784, на підставі якого такі рішення суб`єкта владних повноважень були прийнятті. Позивач стверджує, що здійснені між ТОВ «АПК Співдружність Україна» та його контрагентами-постачальниками сільськогосподарської продукції - ТОВ «Обрій-НК», ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг» господарські операції є реальними, пов`язанні із рухом активів та були вчинені з метою досягнення ділової мети та економічного ефекту від операцій. Наведені в тексті акта перевірки доводи контролюючого органу щодо відсутності у названих контрагентів можливості виростити (придбати у третіх осіб) та реалізувати вказану продукцію Товариству з огляду на відсутність земельних ділянок, основних засобів і трудових ресурсів позивач вважає безпідставними та такими, що не підтверджені достовірними документами. Крім того, позивач вказує на невідповідність висновків контролюючого органу щодо отримання Товариством доходів від отримання як безоплатних товарів від невстановлених осіб за наслідками спірних господарських операцій положенням (стандартам) бухгалтерського обліку.

У відзиві відповідачем зазначено, що за наслідками проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «АПК Співдружність Україна» виявлено формування останнім від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток та заниження суми цього податку за періоди 2017 року за рахунок відображення у бухгалтерському та податковому обліку операцій з контрагентами-постачальниками сільськогосподарської продукції (кукурудзи) - ТОВ «Обрій-НК», ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг». Відповідач стверджує, що названі підприємства не мали можливості ані придбати, ані виростити самостійно такого роду продукцію, а тому в ході проведеної перевірки контролюючий орган дійшов висновків про існування обставин щодо безоплатного отримання ТОВ «АПК Співдружність Україна» товарів на загальну суму 50 545 762,54 грн від невстановлених осіб та водночас про надання Товариством на адреси ТОВ «Обрій-НК», ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг» безповоротної фінансової допомоги у розмірі вартості товарів (з урахуванням ПДВ).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповного з`ясування обставин у справі. Апелянт вказує, що позивачем не надано усі необхідні первинні документи на підтвердження реальності господарських операцій, тому такі операції фактично не відбулися. Крім того, податковий орган вказує, що встановлено неможливість контрагентів-постачальників виконувати послуги на адресу позивача по ланцюгу постачання. Саме по собі надання позивачем видаткових та податкових накладних, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з цим постачальником, враховуючи відсутність основних фондів, трудових ресурсів, необхідних для здійснення господарської діяльності та поставки товару. За спірними операціями лише оформлювались окремі первинні документи без фактичного виконання господарських операцій.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, упродовж періоду з 30.11.2017 по 20.12.2017 працівниками ГУ ДФС у м. Києві була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «АПК Співдружність Україна» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 30.09.2017. За результатом такої перевірки ГУ ДФС у м. Києві складений акт від 28.12.2017 №583/26-15-14-01-01/37817784.

Згідно розд. ІV «Висновок» цього акта перевірки перевіряючими встановлено порушення позивачем наступних норм податкового законодавства: п. 44.1 п. 44.2 ст. 44, ст. 134 Податкового кодексу України, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХIV, п. 3 Положень (стандартів) бухгалтерського обліку №1, п. 5 Положень (стандартів) бухгалтерського обліку №15, в результаті чого встановлено завищення платником від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 4 741 815 грн (в т.ч. за 1-ий квартал 2017 року на суму 1 254 085 грн, за півріччя 2017 року - 3 387 730 грн) та водночас заниження платником податку на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету, на суму 8 470 446 грн (в т.ч. за 1-ий квартал 2017 року на суму 8 281 074 грн, за півріччя 2017 року на суму 189 372 грн).

Як вбачається зі змісту пп. 3.1.1 п. 3.1 розд. ІІІ «Описова частина» акта перевірки (стор. 11 - 28 такого акта), такі висновки контролюючого органу мотивовані наступним.

В ході перевірки відповідно до наданих платником первинних, розрахункових документів та документів бухгалтерського обліку перевіряючі встановили факти укладення між ТОВ «АПК Співдружність Україна» та суб`єктами господарської діяльності-постачальниками - ТОВ «Обрій-НК», ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг» ряду договорів про поставку сільськогосподарської продукції (кукурудзи 3-го класу, врожаю 2016 року). За наслідками господарських операцій з переліченими товариствами ТОВ «АПК Співдружність Україна» у бухгалтерському обліку на рахунку 28 «товари» відобразило оприбуткування придбаних товарів та перерахування сум коштів на користь контрагентів на рахунку 631 «розрахунки з вітчизняними постачальниками», сформувало податковий кредит з податку на додану вартість, та віднесло вартість придбаних товарів на собівартість реалізованої продукції (рахунок 90 «собівартість реалізації»). Крім того, ТОВ «АПК Співдружність Україна» загальну суму витрат на придбання товару включила до складу рядка 2285 «разом витрати» звіту про фінансові результати (форма №2-м до фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва) та до відповідних декларацій з податку на прибуток за 1-ий квартал і півріччя 2017 року.

Проте, зі змісту отриманої з баз даних ДФС (а саме АІС «Податковий блок», Єдиний реєстр податкових накладних) інформації стосовно контрагентів-постачальників позивача перевіряючі дійшли висновків про відсутність у ТОВ «Обрій-НК», ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг» реальної можливості як виростити самостійно сільськогосподарську продукцію, так і придбати її попередньо у третіх осіб, з метою подальшої реалізації такої ТОВ «АПК Співдружність Україна». Так, контролюючий орган в тексті акта перевірки зазначив про відсутність у названих суб`єктів господарювання власних чи орендованих земельних ділянок, виробничих потужностей, достатньої кількості персоналу, необхідних для забезпечення процесів посіву, збирання та зберігання сільськогосподарської продукції. Також дослідивши дані з Єдиного реєстру податкових накладних перевіряючі дійшли висновку, що постачальники (ТОВ «Авілон Торг», ТОВ «Райн-Тех», ТОВ «Грант Юг», ТОВ «Тайм-ікс» ТОВ «Кабал»), у яких ТОВ «Обрій-НК» придбавало кукурудзу, не могли самостійно здійснити вирощування такої продукції та водночас придбати її у третіх осіб за ланцюгом постачання. При цьому, ТОВ «Обрій-НК», ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг» та їх контрагенти вирощування та наявність зерна в порядку, передбаченому Законом України «Про зерно та ринок зерна в Україні» не декларували, та статистичну звітність за формами №№ 4-сг, 29-сг, 37-сг, 9-б-сг, 21-заг, 50-сг до органів статистики у 2016 - 2017 роках не подавали.

З огляду на наведені обставини у сукупності перевіряючі дійшли висновків, що походження отриманого та оприбуткованого ТОВ «АПК Співдружність Україна» у січні - квітні 2017 року товару (кукурудзи 3-го класу, врожаю 2016 року) як такого, що надійшов саме від ТОВ «Обрій-НК», ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг» за результатами перевірки не підтверджено, та що дійсне походження такого товару не можливо встановити.

У контексті з наведеним на переконання контролюючого органу позивач мав відобразити отриманий товар в бухгалтерському обліку за дебетом рах. 631 - кредитом рах. 719 «інші доходи від операційної діяльності», та відповідно відобразити фінансовий результат за дебетом рах. 719 кредитом рах. 791 «результати операційної діяльності» на загальну суму 60 654 914,88 грн. Тобто, включити вартість отриманих товарів до складу інші доходи як дохід у зв`язку із безоплатно отриманими товарами.

Водночас перевіряючі дійшли висновку про протиправність віднесення позивачем до складу показника «собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» регістрах бухгалтерського обліку та показника рядка 2050 звіту про фінансові результати витрат на придбання товарів у ТОВ «Обрій-НК», ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг», за вирахуванням сум ПДВ. Натомість перераховані позивачем кошти на адреси суб`єктів господарювання у сумі 60 654 914,88 грн перевіряючі кваліфікували як операції з надання безповоротної фінансової допомоги, та зазначили, що такі суми коштів мали бути враховані у складі інших витрат (рядок 2270) звіту про фінансові результати.

29.01.2018 ГУ ДФС у м. Києві на підставі цього акта перевірки прийняло наступні оспорювані податкові повідомлення-рішення:

- за № форми «П», яким зменшило позивачу задекларовану ним у податкових деклараціях за 1-ий квартал та півріччя 2017 року від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суми 1 254 085 грн та 3 387 730 грн відповідно;

за № форми «Р», яким визначило позивачу до сплати грошове зобов`язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 10 588 058 грн (в т.ч. за основним платежем - 8 470 446 грн, за штрафними санкціями - 2 117 612 грн).

Рішенням Державної фіскальної служби України від 03.04.2018 №11769/6/99-99-11-01-01-25 залишило скаргу ТОВ «АПК Співдружність Україна» на вказані податкові повідомлення-рішення від 29.01.2018 без задоволення, а самі податкові повідомлення-рішення - без змін.

Крім того, суд встановив, що у період червень 2017 року ГУ ДФС у м. Києві провело документальні позапланові виїзні перевірки ТОВ «АПК Співдружність Україна» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за лютий, березень і квітень2017 року, за результатом якої склало акти від 15.06.2017 №309/26-15-14-04-01/37817784, 13.07.2017 №485/26-15-14-04-01/37817784 та 04.08.2017 №544/26-15-14-04-01/37817784, а також прийняло податкові повідомлення-рішення форм В1 про зменшення сум бюджетного відшкодування. З текстів цих актів перевірок вбачається, що предметом дослідження контролюючого органу у даних випадках також були господарські операції між ТОВ «АПК Співдружність Україна» та контрагентами ТОВ «Обрій-НК», ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг» з поставки кукурудзи за періоди лютий, березень і квітень 2017 року. Не погоджуючись із правомірністю таких податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС в м. Києві позивач оскаржив такі до Окружного адміністративного суду міста Києва. Розглянувши вказаний позов Товариства по суті Окружний адміністративний суд міста Києва прийняв рішення від 24.12.2020 у справі №826/8760/17. Вказане рішення суду від 24.12.2020 у справі №826/8760/17 набрало законної сили 25.01.2021.

Позивач, не погоджуючись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи його протиправним, прийнятим з порушенням норм податкового законодавства, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що фінансово - господарські операції між позивачем з його контрагентами не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності; доказів того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин справи, у межах повноважень та у способи, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (далі - ПК України), прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Пунктом 138.1 статті138 ПК України встановлено, що витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті, інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Крім того, відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Якщо результатом розрахунку об`єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від`ємне значення, то сума такого від`ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об`єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від`ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від`ємного значення (п. 150.1 статті 150 ПК України).

Від`ємне значення як результат розрахунку об`єкта оподаткування, отриманий від ведення діяльності, яка підлягає патентуванню, не враховується для цілей абзацу першого цього пункту та відшкодовується за рахунок доходів, отриманих у майбутніх податкових періодах від такої діяльності.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Отже, формування валових витрат обумовлено придбанням платником податків товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності та реалізується за наявності у платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів.

При цьому згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 цієї статті визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п. 2.1, 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

Таким чином, іншим визначеним законодавством обов`язковим критерієм щодо підтвердження показників податкової звітності платника податків є забезпечення належного бухгалтерського обліку відповідних господарських операцій, в тому числі дотримання вимог щодо підстав для здійснення такого обліку, якими можуть бути первинні документи, оформлені згідно з вимогами чинного законодавства. З урахуванням зазначеного право платника на формування податкового кредиту з податку на додану вартість є також залежним від забезпечення ведення ним належного бухгалтерського обліку відповідних господарських операцій.

Поряд з цим, у бухгалтерському та податковому обліку підприємства враховуються лише ті первинні документи, що складені за наслідками фактично проведеної господарської операції, тобто, зміст господарської операції превалює над її формою. За таких умов наявність належним чином оформлених первинних документів з приводу проведення певної господарської операції не може розглядатись як безумовне підтвердження наявності у платника податку права на формування витрат, які враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, та податкового кредиту з податку на додану вартість по відповідних господарських операціях.

Отже, правомірність формування платником відповідних показників бухгалтерського та податкового обліку має оцінюватись з урахуванням сукупності умов, визначених законодавством України як підстави для їх формування.

Оскільки сукупний аналіз наведених вище норм законодавства свідчить, що право платника податку на формування податкового кредиту з податку на додану вартість є, перш за все, похідним від самого факту здійснення відповідних господарських операцій, з метою визначення правомірності формування позивачем вказаних показників податкової звітності з податку на додану вартість дослідженню підлягає реальність відповідних господарських операцій, що відбувались між позивачем та його контрагентами. Крім того, оцінці суду підлягають наявність належним чином оформлених первинних документів, які стали підставою для формування показників податкової звітності, використання платником податків придбаних товарів (робіт, послуг) в межах господарської діяльності.

Для вирішення спору по суті та надання оцінки правомірності проведення позивачем податкового обліку, суд перевіряє відповідність вимогам законодавства первинних документів, їх наявність, що вимагається нормативно-правовими актами та безпосередньо укладеними угодами.

Порядок формування доходів і витрат в бухгалтерському обліку регулюється Положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» та 16 «Витрати», що затверджені наказами Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 та від 31.12.1999 №318.

Зокрема, за змістом п. 5, 7 і 8 П(с)БО 15 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо).

Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів.

До складу інших операційних доходів включаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема: дохід від операційної оренди активів; дохід від операційних курсових різниць; відшкодування раніше списаних активів; дохід від роялті, відсотків, отриманих на залишки коштів на поточних рахунках в банках, дохід від реалізації оборотних активів (крім фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та групи вибуття тощо.

До складу фінансових доходів включаються дивіденди, відсотки та інші доходи, отримані від фінансових інвестицій (крім доходів, які обліковуються за методом участі в капіталі).

До складу інших доходів, зокрема, включаються дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від неопераційних курсових різниць та інші доходи, які виникають у процесі господарської діяльності, але не пов`язані з операційною діяльністю підприємства.

Зокрема, дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, інших активів) визнається в разі наявності всіх наведених нижче умов: покупцеві передані ризики й вигоди, пов`язані з правом власності на продукцію (товар, інший актив); підприємство не здійснює надалі управління та контроль за реалізованою продукцією (товарами, іншими активами); сума доходу (виручка) може бути достовірно визначена; є впевненість, що в результаті операції відбудеться збільшення економічних вигод підприємства, а витрати, пов`язані з цією операцією, можуть бути достовірно визначені.

Згідно з п. 5 - 9 цього П(С)БО 16 витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Якщо актив забезпечує одержання економічних вигод протягом кількох звітних періодів, то витрати визнаються шляхом систематичного розподілу його вартості (наприклад, у вигляді амортизації) між відповідними звітними періодами.

Не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати: платежі за договорами комісії, агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на користь комітента, принципала тощо; попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг; погашення одержаних позик; інші зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Національного положення (стандарту); витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до Національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку; балансова вартість валюти.

Зокрема, п. 10 П(С)БО 16 визначено, що собівартість реалізованих товарів визначається за Національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 «Запаси».

У свою чергу за змістом п.п. 5, 6, 8 і 9 П(С)БО 9, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 №246, запаси визнаються активом, якщо існує імовірність того, що підприємство отримає в майбутньому економічні вигоди, пов`язані з їх використанням, та їх вартість може бути достовірно визначена.

Для цілей бухгалтерського обліку запаси включають: товари у вигляді матеріальних цінностей, що придбані (отримані) та утримуються підприємством з метою подальшого продажу.

Придбані (отримані) або вироблені запаси зараховуються на баланс підприємства за первісною вартістю.

Первісною вартістю запасів, що придбані за плату, є собівартість запасів, яка складається з таких фактичних витрат, зокрема, суми, що сплачуються згідно з договором постачальнику (продавцю) за вирахуванням непрямих податків.

Крім того, п. 29 П(С)БО 16 передбачено, що до складу інших витрат включаються витрати, які виникають під час діяльності (крім фінансових витрат), але не пов`язані безпосередньо з виробництвом та/або реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг). До таких витрат належать: собівартість реалізованих фінансових інвестицій (балансова вартість та витрати, пов`язані з реалізацією фінансових інвестицій); втрати від зменшення корисності необоротних активів; втрати від безоплатної передачі необоротних активів; втрати від неопераційних курсових різниць; сума уцінки необоротних активів і фінансових інвестицій; витрати на ліквідацію необоротних активів (розбирання, демонтаж тощо); залишкова вартість ліквідованих (списаних) необоротних активів; інші витрати діяльності.

Зі змісту наведених норм вбачається, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. У первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

При цьому, якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. У первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому, відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.

З матеріалів справи встановлено, що між ТОВ «АПК Співдружність Україна» (в особі директора Гуйвана А.М.) - як покупцем, і суб`єктами господарювання - ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» (в особі директора Прокопчук В.М.), ТОВ «Обрій-НК» (в особі директора Бакумової О.І.), ТОВ «Агробізнес Юг» (в особі директора Нікуліна М.О.) - як продавцями, були укладені типові за змістом договори поставок сільськогосподарської продукції, а саме:

- з ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» договори поставок від 10.02.2017 №JP/00355, від 13.02.2017 №JP/00358, від 16.02.2017 №JP/00361, від 22.02.2017 №JP/00368, від 03.03.2017 №JP/00379, від 13.03.2017 №JP/00394, від 24.03.2017 №JP/00417;

- з ТОВ «Обрій-НК» договори поставок від 17.01.2017 №JP/00325, від 20.02.2017 №JP/00365, від 22.02.2017 №JP/00369;

- з ТОВ «Агробізнес Юг» договори поставок від 03.03.2017 №JP/00380, від 09.03.2017 №JP/00387, від 24.03.2017 №JP/00415.

За змістом умов цих договорів продавці зобов`язувались продати, а покупець прийняти та оплатити товар сільськогосподарського призначення - кукурудзу 3-го класу українського походження, насипом, врожаю 2016 року. Товар мав відповідати визначеним сторонами певним якісним показникам (а саме щодо рівня вологості, сміттєвих домішок, биття та пошкодження зерна, та ін.).

Продавець несе всі витрати, пов`язані із перевіркою якості та підрахунком кількості товару при підготовці товару (партії товару) до поставки. При цьому, покупець має право направити свого представника чи експедитора для перевірки якості та підрахунку кількості товару (партії товару) та/або залучити незалежного першокласного сюрвеєра для оцінки товару (партії товару) перед поставкою.

Передача товару продавцем здійснюється на умовах СРТ (згідно Міжнародних правил тлумачення Інкотермс-2010) в приміщеннях зернового складу порту, що знаходиться за адресою: Україна, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Айвазовського, 15, термінал ТОВ «Лентакс Юг» (далі - Склад). Допускається поставка товару партіями. Кінцевий обсяг поставленого товару визначається у пункті призначення (тобто, на Складі) та є кінцевим згідно реєстру приймання Складу, та підтверджується реєстром Складу про прийняття товару.

Поставка та приймання товару здійснюється на Складі у відповідності з договором поставки за кількістю та якістю товару, згідно умов Інкотермс 2010, та з урахуванням положень відповідного договору поставки.

Сторони домовились, що право власності на товар переходить від продавця до покупця в моменту приймання товару покупцем чи його експедитором на Складі, на підставі оформленої продавцем на ім`я покупця видаткової накладної. Датою поставки товару (партії товару) є дата приймання товару на Складі, що зазначається в реєстрах приймання Складу.

Підтвердженням якості та кількості товару є дані Складу, що відображаються в реєстрі приймання товару.

Оплата за товар здійснюється банківським переказом на рахунок продавця, вказаний у договорі поставки. Зокрема, покупець здійснює оплату у випадку поставки товару автомобільним транспортом: 1) 90% вартості кожної окремої партії товару - протягом 3-х банківських днів після поставки партії товару на Склад на підставі реєстру Складу за визначеною Складом вагою прийнятого товару на Складі, та після надання продавцем наступних документів: копії рахунку продавця на прийняту на Складі партію товару; копії товарно-транспортної накладної; свідоцтва про якість зерна (форма 42) з додатками; протоколів випробування зразків продукції на вміст певних мінералів, хімічних і біологічних речовин та препаратів; 2) кінцевий розрахунок за кожну партію товару здійснюється упродовж 3-х банківських днів після надання наступних документів: оригіналу рахунку продавця, оформленого на адресу покупця; оригіналу двостороннього підписаного контракту; оригіналу видаткової накладної, оформленої на адресу покупця. При цьому, факт поставки партії товару на Склад має бути підтверджений в реєстрі приймання Складу.

На підтвердження обставин виконання сторонами своїх зобов`язань за зазначеними договорами поставок позивач подав до суду засвідчені копії наступних документів:

- по ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1»: копії видаткових накладних за період лютий - квітень 2017 року; роздруківок електронних податкових накладних за аналогічний період; платіжних доручень ТОВ «АПК Співдружність Україна» з відомостями про перерахування коштів на користь ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» за кукурудзу згідно відповідних контрактів та на підставі рахунків на оплату; товарно-транспортних накладних за період лютий-квітень 2017 року; залізничних накладних;

- по ТОВ «Обрій-НК»: копії видаткових накладних за період січень - березень 2017 року; роздруківок електронних податкових накладних за аналогічний період; платіжних доручень ТОВ «АПК Співдружність Україна» з відомостями про перерахування коштів на користь ТОВ «Обрій-НК» за кукурудзу згідно відповідних контрактів та на підставі рахунків на оплату; товарно-транспортних накладних за період січень-березень 2017 року; залізничних накладних;

- по ТОВ «Агробізнес Юг»: копії видаткових накладних за період березень-квітень 2017 року; роздруківок електронних податкових накладних за аналогічний період; платіжних доручень ТОВ «АПК Співдружність Україна» з відомостями про перерахування коштів на користь ТОВ «Агробізнес Юг» за кукурудзу згідно відповідних контрактів та на підставі рахунків на оплату; товарно-транспортних накладних за період березень 2017 року; залізничних накладних;

- реєстрів вантажоодержувача - ТОВ «Лентакс-Юг» щодо прийнятого від відправників (ТОВ «Обрій-НК», ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг») товарів за періоди січень, лютий, березень та квітень 2017 року;

- довідки ТОВ «Транс-сервіс» від 09.06.2017 №47/06 з відомостями про прийняття та завантаження на ряд залізничних вагонів для експортера - ТОВ «АПК Співдружність Україна» кукурудзи 3-го класу у загальній кількості 1 269 470 кг.

Таким чином, ТОВ «Обрій-НК», ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг» на підставі укладених з позивачем договорів поставок, здійснювали на користь позивача за грошову компенсацію поставки партій кукурудзи 3-го класу, врожаю 2016 року до визначеного сторонами у договорах поставок пункту призначення - а саме на адресу вантажного терміналу ТОВ «Лентакс Юг» (що знаходиться у м. Миколаїв). Перевезення товарів здійснювалось залізничним та автомобільним транспортом на замовлення ТОВ «Обрій-НК», ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг», шляхом залучення до цього третіх осіб - перевізників (фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб). Приймання партій товарів за відповідними товарно-транспортними накладними здійснювало ТОВ «Лентакс Юг», за наслідками чого вантажний термінал складав відповідні реєстри прийнятого товару за місяці січень лютий, березень і квітень 2017 року.

При цьому, зі змісту таких реєстрів Складу вбачається за можливе встановити обставину, що Складом проводилися перевірка прийнятого товару лише за кількістю. Докази отримання ТОВ «АПК Співдружність Україна» від ТОВ «Обрій-НК», ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг» описаних вище документів, що засвідчують якість партій кукурудзи, або проведення перевірок якості товару Складом під час його у матеріалах справи відсутні.

Договори поставок, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні від імені продавців підписували їх директори - Прокопчук В.М., Бакумова О.І., Нікулін М.О.

При цьому, у текстах всіх товарно-транспортних накладних відсутні відомості щодо переліку супровідних документів на партії товару (вантажу). Окремі товарно-транспортні накладні містили недоліки у їх оформленні, а саме в графі «відпуск дозволив» та/або «здав відповідальна особа вантажовідправника)» були відсутні підписи та відомості про П.І.П. відповідальних осіб продавців, натомість лише проставлені печатки юридичних осіб.

Разом із тим, не зважаючи на обставину оформлення окремих первинних документів по спірних господарських операціях (в даному випадку мається на увазі поодинокі товарно-транспортні накладні) з незначними недоліками, такі документи відображають зміст і характер вчинених господарських операцій, містять інформацію про рух активів (коштів і товарно-матеріальних цінностей).

Придбаний ТОВ «АПК Співдружність Україна» у ТОВ «Обрій-НК», ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг» товар був експортований Товариством на адресу іноземної компанії «Jupaks Ltd.,». На підтвердження наведеного позивач подав засвідчені копії документів по фінансово-господарським взаємовідносинам з нерезидентом - компанією «Jupaks Ltd.,» (Латвія), а саме: договорів постачання партій кукурудзи 3-го класу, 2016 року врожаю, українського походження; електронних митних (експортних) декларацій типу ЕК10. Зі змісту вказаних документів вбачається, що упродовж січня, лютого, березня та квітня 2017 року ТОВ «АПК Співдружність Україна» реалізувало компанії «Jupaks Ltd.,» (Латвія) та експортувало на адресу останньої сільськогосподарську продукцію - кукурудзи 3-го класу, 2016 року врожаю, українського походження.

З долучених до матеріалів справи документів по взаємовідносинах позивача з Jupaks Ltd. вбачається наявність взаємозв`язку між витратами ТОВ «АПК Співдружність Україна» на придбання сільськогосподарської продукції (кукурудзи українського походження) та здійснюваними Товариством основним видом господарської діяльності - оптовою торгівлею зерном, необробленим тютюном, насінням та кормами для тварин.

Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Реєстру платників податку на додану вартість, доступ до якого наданий на офіційному сайті Державної податкової служби України та з тексту акта перевірки, станом на момент укладення договорів поставок та виписки податкових накладних за періоди з січня по квітень 2017 року контрагенти позивача (ТОВ «Обрій-НК», ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг») були зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість.

Згідно даних з Єдиного державного реєстру, одним із видів діяльності ТОВ «Обрій-НК», ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг» є неспеціалізована оптова торгівля, діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною та/або вирощування зернових культур (крім рису), що повністю відповідає напрямку вчинених господарських операцій з позивачем.

Щодо посилань в тексті акта перевірки на відсутність у власності чи в оренді у контрагентів позивача - ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг» земельних ділянок, необхідних для вирощування сільськогосподарської продукції.

За змістом поданих позивачем до матеріалів справи копій документів (а саме, копій статистичних звітів ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг» форми №4-сг) вбачається, що названі товариства декларували у поданій статистичній звітності відомості про використання ними земельних ділянок сільськогосподарського призначення під урожай 2016 року на територіях с. Христофорівка та Очаківського району Миколаївської області.

При цьому, судом першої інстанції з метою перевірки достовірності тверджень контролюючого органу щодо неподання ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг» до органів статистики відповідних звітів сільськогосподарського виробника в ході судового розгляду даної справи надіслав судовий запит до Головного управління статистики у Миколаївській області щодо надання статистичних звітів ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг», поданих останніми як сільськогосподарськими виробниками. У відповідь Головне управління надіслало на поштову адресу суду супровідний лист від 29.10.2021 №18-07/3657-21 разом із роздруківками візуального зображення електронних річних звітів товариств форм №4-сг, №29-сг №10-мех, №4-мт, №9-б-сг та фінансових звітів суб`єкта малого підприємництва за 2016 рік, що посвідчені підписами відповідальних працівників органу статистики. Оглянувши зміст роздруківок звітів суд встановив, що останні у порівнянні із копіями звітів форм №4-сг і №29-сг, що були долучені позивачем до матеріалів справи, містять відомості про використання ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг» у період 2016 року земельних ділянок під урожай сільськогосподарських культур та про збір у 2016 році врожаю сільськогосподарських культур. При цьому, за даними звітів форм №4-сг і №29-сг отриманих судом від органу статистики відомості про використання ТОВ «Агробізнес Юг» площ земельних ділянок під посів та збір ним врожаю кукурудзи у 2016 році взагалі не підтвердилися, а щодо ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» - за даними поданого до органу статистики звіту форми №4-сг підтверджено використання товариством земельної ділянки для посіву кукурудзи площею 2511,00 га. Водночас у річному звіті форми №29-сг станом на 01.12.2016 ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» виробництво зернової та кормової кукурудзи не задекларувало. Крім того, за змістом копії довідки Виконавчого комітету Коларівської сільської ради від 11.04.2016 вих. №545/01/24 (що була долучена позивачем до матеріалів справи) станом на 01.01.2016 ТОВ «ЮГ АГРО-ПРАЙД 1» на території ради використовувало земельні ділянки (паї) землевласників загальною площею 362, га. За даними долучених позивачем до матеріалів справи копій інформаційний довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, наприкінці 2016 року за ТОВ «ЮГ Прайд-Агро 1» було зареєстровано право оренди ряду земельних ділянок на території Коларівської сільської ради у Миколаївській області, що виникло на підставі нотаріально посвідчених договорів оренди землі із орендодавцем фізичною особою від 15.10.2016. Також у матеріалах справи наявні копії двох різних довідок Виконавчого комітету Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області, які надані позивачем та відповідачем та містять суперечливі відомості щодо використання ТОВ «Агробізнес Юг» земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Христофорівської територіальної ради. Так, у поданій позивачем довідці з відтиском печатки ТОВ «Агробізнес Юг» секретарем виконкому ОСОБА_1 підтверджено наявність у користування товариства земельної ділянки площею 501 га. Водночас у довідці від 16.02.2018 за підписом т.в.о. старости ОСОБА_1 , що видана на письмовий запит ГУ ДФС у м. Києві, зазначено про відсутність можливості надати інформацію про використання ТОВ «Агробізнес Юг» земельних ділянок за відсутності відповідних правовстановлюючих документів. У контексті з цим суд зазначає, що наведена у довідці від 16.02.2018 обставина про відсутність у ТОВ «Агробізнес Юг» правовстановлюючих документів на право користування земельними ділянками сама по собі не може бути достатньою підставою для висновку відсутність у контрагента позивача фактично у користуванні земельних ділянок, необхідних для посіву та збору врожаю зернових. Аналіз описаних вище документів у сукупності дає суду підстави для висновків, що наведені в тексті акта перевірки доводи контролюючого органу про відсутність у фактичному користуванні контрагентів позивача ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг» у 2016 році земельних ділянок для вирощування сільськогосподарських культур наявними у справі документами не підтверджуються. Водночас у поданих до органу статистики річних звітів форм №4-сг («Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2016 року» і №29-сг «Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду на 1 грудня 2016 року» ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг» факти посіву та/або збору вражаю кукурудзи в 2016 році не декларували.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обставини щодо дійсного обсягу та складу товарного сільськогосподарського виробництва контрагентів позивача у 2016 році підлягали встановленню в порядку проведення документальних перевірок таких платників контролюючим органом за місцем їх податкового обліку, однак докази на підтвердження цього відповідач не подав, а в акті перевірки відомості про такі обставини відсутні. Наведене у свою чергу свідчить про недостатню обґрунтованість позиції відповідача, як суб`єкта владних повноважень, щодо походження придбаної позивачем сільськогосподарської продукції від невстановлених осіб.

Щодо посилань на не подання ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг» статистичної звітності про посів та збір сільськогосподарських культур у 2016 році.

Як вже було встановлена судом в ході розгляду даної справи такі доводи контролюючого органу спростовані офіційними відомостями отриманими судом від Головного управління статистики у Миколаївській області (лист від 29.10.2021 №18-07/3657-21 з додатками).

Щодо посилань на не подання ТОВ «Обрій-НК» статистичної звітності про посів та збір сільськогосподарських культур у 2016 році.

Під час документальної перевірки контролюючий орган сам встановив, що товар (кукурудза) за даними з Єдиного реєстру податкових накладних придбавався ТОВ «Обрій-НК» у інших юридичних осіб. Наведена обставина у свою чергу пояснює факт не подання ТОВ «Обрій-НК» статистичної звітності як сільськогосподарським виробником.

Щодо посилань на не подання контрагентами ТОВ «Обрій-НК» за ланцюгом постачання кукурудзи окремої податкової та статистичної звітності у 2016 - 2017 роках.

Так, на стор. 14 - 16 акта перевірки зафіксовано, що перед реалізацією сільськогосподарської продукції (кукурудзи) позивачу ТОВ «Обрій-НК» придбавало її в інших суб`єктів господарської діяльності. На думку відповідача останні за даними фактично поданої податкової звітності або за фактами неподання ними податкової/статистичної звітності, а також за даними з Єдиного реєстру податкових накладних не мали можливості самостійно виростити чи придбати аналогічну продукцію.

Водночас, як видано з тексту акта перевірки відповідні податкові накладні, виписані такими контрагентами-постачальниками на адресу ТОВ «Обрій-НК» за наслідками операцій з поставок кукурудзи 3-го класу свого часу були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Факти не подання контрагентами контрагента позивача окремої податкової/фінансової звітності чи неповного звітування ними щодо наявних у них об`єктів оподаткування можуть свідчити про порушення такими підприємствами положень податкового законодавства, а не безумовно про відсутність у відповідних підприємств матеріально-технічних, трудових ресурсів та відповідних запасів для здійснення господарської діяльності. В даному випадку відповідачем не доведено та не надано належних доказів, а судом не встановлено фактів, які б свідчили про узгодженість як дій між ТОВ «Обрій-НК» та рядом перелічених в акті перевірки товариств, так і дій між позивачем та ТОВ «Обрій-НК» з метою незаконного отримання податкової вигоди або обізнаності позивача з будь-якими протиправними діями свого контрагента в частині ведення бухгалтерського /податкового обліку.

Щодо посилань на відсутність у контрагентів позивача (ТОВ «Обрій-НК», ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг») достатньої кількості трудових ресурсів для здійснення спірних господарських операцій.

Відповідач подав до суду роздруківки електронних податкових розрахунків форми №1ДФ, а саме: ТОВ «Обрій-НК» за 2-ий квартал 2017 року, ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» за 1-ий та 2-ий квартали 2017 року, ТОВ «Агробізнес ЮГ» за 1-ий квартал 2017 року, - які за висновком контролюючого органу містять відомості про незначну кількість працівників на названих товариствах, що у свою чергу свідчить про відсутність у цих товариств реальних можливостей виростити самостійно/придбати у третіх осіб сільськогосподарську продукцію та реалізувати таку продукцію позивачу.

Предметом договорів поставок між позивачем і ТОВ «Обрій-НК», ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг» були партії кукурудзи врожаю 2016 року. Тому для висновку про відсутність у ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг» достатньої кількості трудових ресурсів для забезпечення посіву та збору врожаю зернових у 2016 році контролюючий мав дослідити та проаналізувати зміст поданих названими товариствами податкових розрахунків форми № 1ДФ звітності по сплаті ЄСВ саме за 1 - 4-ий квартали 2016 року. Однак таких дій під час проведення документальної перевірки позивача ГУ ДФС у м. Києві не вчинило, що свідчить необґрунтованість висновків відповідача в частині відсутності у ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг» достатньої кількості трудових ресурсів для виробництва реалізованої позивачу сільськогосподарської продукції.

Що стосується посилань відповідача на відсутність у контрагентів позивача достатньої кількості трудових ресурсів у 1-му та 2-му кварталі 2017 року, необхідних безпосередньо для здійснення поставок товарів, то виходячи зі змісту наявних у справі первинних документів такі доводи контролюючого органу документально необґрунтовані (зокрема, всі первинні документи підписувалися директорами ТОВ «Обрій-НК», ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг», а для здійснення вантажних перевезень кукурудзи до пункту призначення (складу) згідно текстів товарно-транспортних накладних та реєстрів приймання товарів на складі були залучені треті особи (перевізники)).

Щодо посилання на не подання контрагентами позивача (ТОВ «Обрій-НК», ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг») звітів за формою 20-ОПП (повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність).

Сама по собі обставина неподання платником (юридичною особою) не може беззаперечно свідчити про відсутність у такого платника умов для здійснення нормальної господарської діяльності. Між тим, додатково на обґрунтування реальності здійснених господарських операцій з названими контрагентами-постачальниками позивач подав до матеріалів справи копії реєстраційних, установчих документів, документів організаційно-розпорядчого характеру (а саме наказів про призначення осіб на посади директорів товариств), документів, що посвідчують осіб-директорів товариств (паспортів громадянина), та інших документів (договорів оренди (суборенди) офісних та/або складських приміщень, гарантійних листів постачальників, листів постачальників про наявність орендованих активів, що їх ТОВ «АПК Співдружність Україна» отримало від своїх постачальників на момент укладення договорів поставок сільськогосподарської продукції.

На реальність господарських операцій жодним чином не впливає наявність у контрагента платника податку виробничих, трудових та інших ресурсів, оскільки останній має право їх залучати на підставі цивільно-правових угод. При цьому, орендовані об`єкти нерухомого/рухомого майна не повинні відображатися на балансі юридичних осіб як власні основі засоби. Водночас обставини відсутності у контрагентів позивача тих чи інших основних засобів, необхідних для ведення господарської діяльності, мають бути встановлені відповідним контролюючим органом під час документальних перевірок ТОВ «Обрій-НК», ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг». Проте, в тексті акта перевірки відсутні посилання на обставини проведення та/або неможливості проведення документальних перевірок контрагентів позивача.

Щодо посилання на відсутність у контрагентів позивача (ТОВ «Обрій-НК», ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг») можливості придбати спірний товар у третіх осіб та як наслідок на обрив ланцюга постачання товарів до контрагентів позивача, з огляду на проведений контролюючим органом аналіз даних з Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідні відомості з Єдиного реєстру податкових накладних самі по собі не є достатнім та належним доказом для твердження про нереальність (безтоварність) спірних господарських операції. Натомість під час надання правової оцінки правомірності формування платником (позивачем) даних податкового обліку у зв`язку з придбанням товарів мають враховуватись відомості про безпосереднє здійснення господарської операції між постачальником та покупцем. В даному випадку суд встановив наявність первинних документів, які підтверджують обставини поставки товару від продавців (ТОВ «Обрій-НК», ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг») до покупця (ТОВ «АПК Співдружність Україна»).

При цьому, до процесу поставки товару на етапах перевезення та передачі товару були залучені інші особи (перевізники, вантажний термінал-склад), що не заперечується відповідачем. Наявність змови між вказаними особами та учасниками спірних господарських операцій (продавцями та покупцем) контролюючим органом під час документальної перевірки позивача не було встановленою, та в ході судового розгляду цієї справи не доведено.

Колегія суддів зазначає, що податковим органом не було спростовано реальності та достовірності наданих первинних документів, не надано доказів, які б вказували, що дані документи складено з порушеннями чи в супереч нормам чинного законодавства.

Крім того, контролюючим органом не надано доказів, щодо наявності кримінальних проваджень в межах яких досліджуються питання щодо контрагентів позивача в частині того, що господарські відносини позивача з даними підприємствами, які в подальшому і були досліджені під час проведення перевірки податковим органом, є фіктивними чи мають ознаки нереальних.

Між тим, відповідачем не надано жодних доказів того, що позивач діяв без належної обачності і йому мало бути відомо про порушення, які можливо допускаються контрагентами його контрагентів, при цьому, позивач не може нести відповідальність за можливі негативні наслідки господарської діяльності його контрагентів, а тим більше за відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачання товарів.

Під час проведення господарських операцій платник податків може бути і не обізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Відповідачем не доведено наявності мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування умислу у позивача чи його контрагентів, як обов`язкової ознаки для визнання правочину недійсним та застосування адміністративно-господарських санкцій. Хоча факт порушення публічного порядку повинен бути доведеним певними засобами доказування.

На момент здійснення правовідносин підприємства-контрагенти позивача були зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість.

При цьому, з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Тобто якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а тому сама по собі несплата податку (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) не може бути підставою для відмови у праві платника податку на податковий кредит за наявності факту здійснення господарської операції.

Окрім того, слід зазначити, що поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у суб`єкта господарювання додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його контрагентами правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов`язань.

Колегія суддів наголошує, що підстави, які зазначені податковим органом в акті перевірки з урахуванням усіх наданих первинних документів позивачем, не є достатніми та належними для висновку про фіктивність господарських операцій та не узгоджуються з положеннями податкового законодавства.

При цьому, будь-яких зустрічних звірок контрагентів позивача проведено не було, доказів порушення податкового законодавства з їхнього боку не надано.

Наявна первинна документація та надані платіжні документи щодо оплати по господарським операціями між позивачем та контрагентами податковим органом не спростована та у своїй сукупності є достатньою для підтвердження реальності таких операцій.

Таким чином, дослідивши та проаналізувавши подані представниками сторін до матеріалів справи в обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень проти них документи та матеріали у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про не доведення відповідачем належними та достатніми доказами висновків акта перевірки щодо безтоварності операцій з поставки сільськогосподарської продукції між ТОВ «АПК Співдружність Україна» та його контрагентами - ТОВ «Обрій-НК», ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг», та відповідно висновків про безоплатність отримання позивачем оприбуткованого ним у першій половині 2017 року товару (кукурудзи) та надання позивачем на користь - ТОВ «Обрій-НК», ТОВ «ЮГ Агро-Прайд 1» і ТОВ «Агробізнес Юг» безповоротної фінансової допомоги у вигляді коштів на оплату вартості поставленого товару.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 29.01.2019 № і № прийняті не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, без врахування усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення, тому дані рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 06.06.2022.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

В.П. Мельничук