Справа № 280/1677/22
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2022-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року Справа № 280/1677/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2022 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 20.05.2019 №, № та №.

Ухвалою суду від 07.02.2022 відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи без повідомлення/виклику сторін.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що контролюючим органом порушено вимоги податкового законодавства України під час проведення позапланової невиїзної перевірки відносно позивача, оскільки позивач до початку її проведення не був належним чином повідомлений про призначення такої перевірки, а відповідно був позбавлений можливості брати участь у податковій перевірці. Також, позивач посилався на те, що спірні податкові повідомлення - рішення прийнято відповідачем протиправно, оскільки підставою для їх прийняття послугував висновок контролюючого органу про отримання позивачем доходу отриманого у спадщину (подарованій) від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення. Проте, позивач вважає такі доводи контролюючого органу помилковими, оскільки дохід отримано від члена сім`ї першого ступеня споріднення, а саме від батька позивача. За таких обставин позивач вважає, що у відповідача не було підстави для прийняття спірних податкових повідомлень - рішень, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що згідно отриманої інформації щодо громадян, які не надали декларації за 2017 рік, встановлено, що позивач отримав у 2017 році дохід за ознакою «114, Дохід, отриманий у спадщину (подарований) від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення» в сумі 545675,00 грн. Разом з тим, позивачем в супереч вимог податкового законодавства України, не було задекларовано дохід отриманий у вигляді «отримання спадщини» за ознакою «114», а також самостійно не розраховано та не сплачено до бюджету податки з отриманого доходу. При цьому, відповідач зазначає, що на момент прийняття спірних рішень у контролюючого органу була відсутня інформація про наявність будь-яких родинних відносин між дарувальником та обдарованим. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно встановивши обставини справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 14.02.2019 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області видано наказ №539 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 », яким наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку платника податку - фізичної особи, яка не є суб`єктом господарювання ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), податкова адреса: АДРЕСА_1 , з 11 березня 2019 року тривалістю 10 робочих днів.

У період з 11.03.2019 по 22.03.2019 співробітниками ГУ ДФС у Запорізькій області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків - фізичної особи, яка не є суб`єктом господарювання ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів з доходів фізичної особи за ознакою доходу «114» за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, за результатами якої складено Акт перевірки №177/08-01-13-05/ НОМЕР_1 від 29.03.2019 (далі - Акт перевірки).

Відповідно до висновків Акту перевірки встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства України, а саме:

пп.174.2.2 п.174.2, п.174.3 ст.174 ПК України, в результаті донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2017 рік у сумі 27283,74 грн.;

пп.164.2.10 п.164.1 ст.164, підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано військового збору за 2016 рік у сумі 8185,12 грн.;

пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп.179.1, пп.179.7 ст.179 ПК України, не надано податкову декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, не задекларовано «дохід отриманий у спадщину (подарований) від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення» за ознакою «114», а також самостійно не розраховано та не сплачено до бюджету податки з отриманого доходу за 2017 рік по строку до 01.05.2018.

На підставі висновків Акту перевірки №177/08-01-13-05/ НОМЕР_1 від 29.03.2019, контролюючим органом прийнято податкові повідомлення - рішення:

№ від 20.05.2019, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 170,00 грн.;

№ від 20.05.2019, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 34104,69 грн., у т.ч. за податковим зобов`язанням - 27283,75 грн. та 6820,93 грн. за штрафними санкціями;

№ від 20.05.2019, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання по сплаті військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 10231,40 грн., у т.ч. за податковим зобов`язанням - 8185,12 грн. та 2046,28 грн. за штрафними санкціями.

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленням - рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Щодо дотримання порядку проведення документальної невиїзної перевірки.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Згідно пп.78.1.2 п.78.1 ст.78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом.

Судом встановлено, що підставою для призначення перевірки стало отримання контролюючим органом інформації від приватного нотаріуса, в якій зазначалось про отримання позивачем доходу за ознакою «114», а оскільки декларації щодо декларування такого позивачем не подано, то контролюючий орган мав право на призначення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до п.79.2 ст.79 ПК України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Судом встановлено, що податкова перевірка призначена з 11.03.2019, а наказ про призначення перевірки від 14.02.2019 №539 та повідомлення від 15.02.2019 №136/2579/14/08-01-13-05-05 було направлено на адресу позивача 15.02.2019, тобто завчасно.

Також, судом встановлено, що направлені документи не було отримано позивачем з незалежних від контролюючого органу підстав, у зв`язку з чим відповідач мав право на проведення перевірки, оскільки позивач вважається таким, що належним чином повідомлений про її призначення.

Щодо встановленого порушення вимог податкового законодавства України, суд зазначає наступне.

Так, під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що підставою для прийняття спірних рішень послугував висновок контролюючого органу про те, що позивачем було отримано у 2017 році дохід за ознакою «114» «Дохід отриманий у спадщину (подарований) від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення» в сумі 545675,00 грн., який не був задекларований та з якого не було сплачено податки та збори.

Судом встановлено, що 23 березня 2017 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д. посвідчено договір дарування квартири, відповідно до умов якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розуміючи значення своїх дій та діючи добровільно, подарував, а Обдаровуваний - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняв в дар належну Дарувальнику квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 68,05 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м.

Відповідно до пункту 3 Договору, зазначений дар сторони оцінюють у 545675,00 грн.

Суд зазначає, що відповідно до пп.164.2.10 п.164.2 ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.

Відповідно до п.174.2 ст.174 ПК України, об`єкти спадщини оподатковуються: за нульовою ставкою:

а) об`єкти спадщини, що успадковується членами сім`ї спадкодавця першого та другого ступенів споріднення;

Підпункт «а» підпункту 174.2.1 пункту 174.2 статті 174 в редакції Закону №1910-VIII від 23.02.2017 - застосовується до доходів, отриманих починаючи з 1 січня 2017 року платником податків у вигляді спадщини/дарунка.

Згідно пп.174.2.2 п.174.2 ст.174 ПК України, об`єкти спадщини оподатковуються: за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу, вартість будь-якого об`єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не зазначені у підпункті 174.2.1 цього пункту.

Підпункт 174.2.2 пункту 174.2 статті 174 із змінами, внесеними згідно із Законом №1910-VIII від 23.02.2017 - застосовується до доходів, отриманих починаючи з 1 січня 2017 року платником податків у вигляді спадщини/дарунка.

Пунктом 174.6 статті 174 ПК України визначено, що об`єкти дарування, зазначені в пункті 174.1 цієї статті, подаровані платнику податку іншою фізичною особою, оподатковуються згідно з правилами, встановленими цим розділом для оподаткування спадщини.

Доходи у вигляді дарунка, нараховані (виплачені, надані) платнику податку юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, оподатковуються на загальних підставах, передбачених цим розділом для оподаткування додаткового блага.

Пункт 174.6 статті 174 в редакції Закону №1910-VIII від 23.02.2017 - застосовується до доходів, отриманих починаючи з 1 січня 2017 року платником податків у вигляді спадщини/дарунка.

Отже, вищенаведеним податковим законодавством України передбачено, що за нульовою ставкою оподатковуються, зокрема об`єкти дарування подаровані платнику податку іншою фізичною особою, яка є членом сім`ї першого та другого ступенів споріднення.

Відповідно до пп.14.1.263 п.14.1 ст.14 ПК України, членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені.

Членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.

Підпункт 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 в редакції Закону №1910-VIII від 23.02.2017 - застосовується до доходів, отриманих починаючи з 1 січня 2017 року платником податків у вигляді спадщини/дарунка.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що ОСОБА_2 є рідним батьком ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

За таких обставин, суд дійшов висновку, що подарований позивачу об`єкт нерухомого майна, з урахуванням того, що він отриманий від члена сім`ї першого ступеня споріднення, підлягає оподаткуванню за нульовою ставкою.

А відповідно у позивача не виникало обов`язку сплатити ПДФО та військовий збір з вартості подарованого об`єкту нерухомого майна.

При цьому, суд зауважує, що відповідно до приписів п.174.3 ст.174 ПК України, дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, зазначається в річній податковій декларації, крім спадкоємців-нерезидентів, які зобов`язані сплатити податок до нотаріального оформлення об`єктів спадщини або в сільських населених пунктах - до оформлення уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, та спадкоємців, які отримали у спадщину об`єкти, що оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб, а також іншими спадкоємцями - резидентами, які сплатили податок до нотаріального оформлення об`єктів спадщини.

Отже, фізичні особи, що одержали дохід у вигляді спадщини (подарунку), який оподатковується за нульовою ставкою податку, не зобов`язані включати вартість такої спадщини (подарунку) до складу загального річного оподатковуваного доходу, а відповідно і не мають обов`язку подавати декларацію про майновий стан і доходи, за умови відсутності інших підстав для подання декларації.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Під час розгляду справи судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень - рішень відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийнятті рішень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.132 КАС України).

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що позивачем у зв`язку із розглядом даної адміністративної справи понесено судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

При цьому, відповідно до наданих до матеріалів справи розрахунків, витрати на правничу допомогу складаються виключно з підготовки та подання до суду позовної заяви.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

Суд зазначає, що відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Суд також зазначив, що підприємство-заявник уклало договір з юридичною фірмою щодо її гонорару, який можна порівняти з угодою про умовний адвокатський гонорар. Така угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), № 31107/96).

В даному випадку, зважаючи на предмет спору, незначну складність адміністративної справи, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. лише за підготовку позовної заяви є не співмірними зі складністю адміністративної справи та часом витраченим на надання правничої допомоги, у зв`язку з чим підлягають зменшенню до 1000,00 грн.

За таких обставин, судовий збір сплачений позивачем в розмірі 992,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн., стягується, відповідно до статті 139 КАС України, на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 20.05.2019 №, № та №.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) та витрати на правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова