Справа № 280/192/22
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

07 червня 2022 року Справа № 280/192/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), відповідно до якого позивач просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не зарахування при призначенні щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Одеському Державному Університеті ім. І.І. Мечнікова (період навчання з 01.09.1982 по 01.07.1987) - 2 роки 5 місяців 00 днів та періоду роботи (професійної діяльності) тривалістю три роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення її на посаду судді вперше, та надає право для призначення на посаду судді, зобов`язати Головне управління Пенсійною фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - Одеському Державному Університеті ім. І.І.Мечнікова (період навчання з 01.09.1982 по 01.07.1987) - 2 роки 5 місяців 00 днів та період роботи (професійної діяльності) тривалістю три роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення її на посаду судді вперше, та надає право для призначення на посаду судді, зобов`язати Головне управління Пенсійною фонду України в Запорізькій області призначити та здійснити з 16.09.2021 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, із врахуванням додатково зарахованого до стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. - періоду навчання у вищому юридичному навчальному закладі тривалістю 02 роки 05 місяців 00 днів та періоду роботи (професійної діяльності) тривалістю три роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення її на посаду судді вперше, та надає право для призначення на посаду судді, виходячи зі стажу 24 роки 03 міс. 10 днів, у розмірі 58% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з виплатою недоотриманих сум щомісячного грошового утримання.

Ухвалою суду від 11.01.2022 відкрито спрощено позовне провадження в адміністративній справі №280/192/22, призначено розгляд справи в порядку письмового провадження (без виклику сторін).

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що згідно рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області про призначення пенсії позивачу №60 від 01.10.2021 з 16.09.2021 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці складає 50% заробітної плати (суддівської винагороди судді) виходячи зі стажу роботи безпосередньо на посаді судді - 18 років 10 місяців 10 днів. Однак, Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 09.12.2021 №17325-16993/У-02/8-0800/21 позивачці було відмовлено у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, крім стажу роботи безпосередньо на посаді судді, половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - Одеському Державному Університеті ім. І.І. Мечнікова (період навчання 01.09.1982 по 01.07.1987) - 2 роки 5 місяців 00 днів та період роботи (професійної діяльності) в Запорізькій обласній колегії адвокатів тривалістю три роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення мене па посаду судці вперше, та надає право для призначення на посаду судді з посиланням на відсутність на те законних підстав та здійснення призначення мені щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50 відсотків від суддівської винагороди, зазначеної у довідці ТУ ДС`А України в Запорізькій області, відповідно до вимог ч.3 ст. 142 Закону -1402. Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними, з огляду на що, просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач позов не визнав, 31.01.2022 надав до суду письмовий відзив (вх. №7516), в якому зазначив, що згідно частини 3 статті 142 Закону №1402 щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Вважає, що законних підстав для зарахування до стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання у вищому навчальному закладі - Одеському Державному університеті ім І.І. Мечнікова (період навчання з 01.09.1982 по 01.07.1987) - 2 р. 5 міс. 00 днів та період роботи ( професійної діяльності) тривалістю 3 роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення її на посаду судді вперше, та надає право для призначення на посаду судді, а також призначити та здійснити з 16.09.2021 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, із врахуванням додатково зарахованого до стажу судді, що дає право на відставку, та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставні,- періоду навчання у вищому юридичному закладі тривалістю 02 роки 05 місяців 00 днів та періоду роботи (професійної діяльності) тривалістю 3 роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення на посаду судді вперше, виходячи із стажу 24 роки 03 міс. 10 днів, у розмірі 58% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з виплатою недоотриманих сум щомісячного грошового утримання, згідно вимог вищезазначеного законодавства, немає. У задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено та не заперечується сторонами, що Указом Президента України від 14 жовтня 2002 року № 926/2002 ОСОБА_1 було призначено на посаду судді Мелітопольського міського суду Запорізької області строком на п`ять років. Наказом начальника управління юстиції Запорізької області № 1/282 від 04.11.2002 призначено на посаду судді Мелітопольського міського суду Запорізької області з 07.11.2002. Указом Президента України від 23 березня 2004 року № 358 переведено на посаду судді новоутвореного Мелітопольського міського суду Запорізької області. Наказом в.о. голови Мелітопольського міського суду Запорізької області № 16 від 01.04.2004 зарахована до складу Мелітопольського міського суду Запорізької області. Постановою Верховної ради України «Про обрання суддів» № 298-XІ від 22 травня 2008 року ОСОБА_1 обрано на посаду судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області безстроково.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 14.09.2021 М-1990/0/15-21 ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14.09.2021 № 100-к «Про відрахування зі складу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області судді ОСОБА_1 » відраховано зі складу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області 15.09.2021 у зв`язку із звільненням з посади судді відповідно до рішення Вищої ради правосуддя «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області у зв`язку з поданням заяви про відставку» від 14.09.2021 №1990/0/15.

Згідно рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області про призначення пенсії №60 від 01.10.2021 позивачці призначено з 16.09.2021 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 50% заробітної плати (суддівської винагороди судді) виходячи зі стажу роботи безпосередньо на посаді судді - 18 років 10 місяців 10 днів.

Для здійснення відповідного перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 06.12.2021 позивачка звернулася до ГУ ПФУ в Запорізькій області через відділ обслуговування громадян №14 (сервісний центр) з заявою, щодо зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, крім стажу роботи безпосередньо на посаді судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - Одеському Державному Університеті ім. І.І. Мечнікова (період навчання 01.09.1982 по 01.07.1987) - 2 роки 5 місяців 00 днів та період роботи (професійної діяльності) в Запорізькій обласній колегії адвокатів тривалістю три роки, вимога щодо якою визначена законом, чинним на час призначення позивача на посаду судді вперше, та надає право для призначення на посаду судді.

Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 09.12.2021 №17325-16993/У-02/8-0800/21 ОСОБА_1 було відмовлено у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, крім стажу роботи безпосередньо на посаді судді, половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - Одеському Державному Університеті ім. 1.1. Мечнікова (період навчання 01.09.1982 по 01.07.1987) - 2 роки 5 місяців 00 днів та період роботи (професійної діяльності) в Запорізькій обласній колегії адвокатів тривалістю три роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення позивача на посаду судді вперше, та надає право для призначення на посаду судді з посиланням на відсутність на те законних підстав та здійснення призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50 відсотків від суддівської винагороди, зазначеної у довідці ТУ ДСА України в Запорізькій області, відповідно до вимог ч.3 ст. 142 Закону -1402.

Не погоджуючись з вказаними діями, позивачка звернулась з позовом до Запорізького окружного адміністративного суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2005 № 8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України також висловлював аналогічні позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях від 24.06.1999 № 6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20.03.2002 № 5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій та гарантій), від 01.12.2004 № 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 11.10.2005 № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії та щомісячного довічного грошового утримання), від 18.06.2007 № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів).

З огляду на викладене, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 у справах №713/1064/17, № 686/24597/16-а, № 686/1938/17, № 766/7021/17, №686/24597/16-а, від 11.12.2018 у справі №522/5168/17, від 22.10.2020 у справі №420/1234/19.

Суд зауважує, що Конституція України у частині другій статті 19 закріплює правило, згідно з яким органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними та незаконними і відповідно - підставою для притягнення таких суб`єктів до відповідальності.

Так, на момент виходу позивача у відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці питання обчислення розміру відсоткового значення утримання відносно суддівської винагороди регламентовано нормами Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (надалі за текстом - Закон № 1402).

Статтею 142 Закону України №1402 передбачено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1 ) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року: 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідно до статті 116 Закону № 1402-V1II суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Закону №1402 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас, абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону № 1402 -VІІІ встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

На час призначення позивача на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося частиною четвертою статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (в редакції Закону від 16.11.1995 року) якою передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишньою СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

При цьому, відповідно до абзацу другого статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (у редакції, чинній на день призначення на посаду судді) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Крім того, згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (яка діяла одночасно із Законом № 2862-ХІІ, втратила чинність 01 січня 2012 року), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Із системного аналізу вказаних нормативних актів встановлено, що до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання зараховується також половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 по справі № 21-6664а15.

Із трудової книжки, диплому позивачки встановлено, що з 01.09.1982 по 01.07.1987 навчалась за денною формою в Одеському Державному Університеті ім. І.І. Мечнікова.

Суд відзначає, що згідно з частиною 2 ст. 137 Закону № 1402-УІІІ (в редакції, яка діє з 05.08.2018) вказано, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз вказаної норми в її взаємозв`язку з абз. 4 п. 34 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону №1402-УІІІ дає підстави для висновку, що з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до ст. 137 Закону №1402-VIІІ, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена Законом та надає право для призначення на посаду судді.

Така правова позиція покладена в основу рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22.11.2018, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 у справі №9901/805/18, постанові від 19.06.2018 по справі №243/4458 17.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками колегії суддів КАС ВС та зазначила, що частину 2 статті 137 Закону України №№1402-VIІІ (у редакції, яка діє з (05.08.2018) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення. Зазначена норма закону призвела до покращення правового становища суддів, оскільки дозволила зараховувати стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення на посаду судді.

Частиною третьою статті 127 Конституції України визначалося, що на посаду судді міг бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який мав вищу юридичну освіту і стаж роботи у галузі права не менш як три роки, проживав в Україні не менш як десять років та володів державною мовою.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України (ч. 3 ст. 7 КАС України).

Тобто, на момент призначення позивача вперше на посаду судді положеннями Конституції України була визначена вимога, яка надавала право для такого призначення за наявності стажу роботи у галузі права не менш як три роки.

Судом встановлено, що позивачка на час зайняття посади судді вперше (2002 рік) мала стаж роботи у галузі права не менше 3 років, зокрема, шляхом врахування стажу роботи адвокатом Запорізької обласної колегії адвокатів з 03.08.1987 по 29.10.2002, а отже зазначений стаж роботи має бути зарахований при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді, в межах трьох років стажу роботи юрисконсультом.

Таке правозастосування узгоджується із правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 24 жовтня 2019 року (справа № 9901/2/19), від 30 травня 2019 року (справа № 9901/805/18).

Верховний Суд у постанові від 09 листопада 2018 року у справі №559/443/18 зазначив, що неправомірним є позбавлення особи, зокрема, судді, набутого статусу (наприклад, статусу особи, яка має стаж роботи на посаді судді у конкретному кількісному вимірі), оскільки це не узгоджується з принципом правової визначеності. При цьому, дозволяється, виключно шляхом прийняття закону, змінити механізм використання такого статусу у формі зменшення розміру фінансових виплат або пільг, а також позбавлення особи права на перерахунок певних соціальних виплат тощо.

Таким чином, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та три роки стажу роботи у галузі права, які вимагаються законом для призначення судді вперше, і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.

Таким чином, відповідачем протиправно не зараховано до стажу роботи позивача, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах з 01.09.1982 по 01.07.1987, роботу адвокатом Запорізької обласної колегії адвокатів з 03.08.1987 по 29.10.2002.

Тобто, стаж роботи позивача на посаді судді, який дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, складає 24 роки 03 місяці 10 днів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови позивачу у зарахуванні до стажу, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоду навчання та три роки у галузі права є протиправними.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості своїх позовних вимог, а наведені доводи не були спростовані відповідачем.

Головним управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половину строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах з 01.09.1982 по 01.07.1987 та три роки стажу роботи у галузі права, які вимагаються законом для призначення судді вперше.

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійною фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - Одеському Державному Університеті ім. І.І.Мечнікова (період навчання з 01.09.1982 по 01.07.1987) - 2 роки 5 місяців 00 днів та період роботи (професійної діяльності) тривалістю три роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення її на посаду судді вперше, та надає право для призначення на посаду судді.

Разом з тим, також належним способом захисту права позивача є зобов`язання Головне управління Пенсійною фонду України в Запорізькій області призначити та здійснити з 16.09.2021 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, із врахуванням додатково зарахованого до стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. - періоду навчання у вищому юридичному навчальному закладі тривалістю 02 роки 05 місяців 00 днів та періоду роботи (професійної діяльності) тривалістю три роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення її на посаду судді вперше, та надає право для призначення на посаду судді, виходячи зі стажу 24 роки 03 міс. 10 днів, у розмірі 58% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з виплатою недоотриманих сум щомісячного грошового утримання.

Крім того щодо процентного розрахунку суд зазначає, що при визначенні відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, необхідно враховувати розмір, встановлений частиною 3 статті 142 Закону №1402-VIII, а саме: 50 відсотків зі збільшенням на 2 відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір.

Отже, при визначенні позивачці розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсоткове значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, становить 58%, а саме: 50% (20 років роботи на посаді судді) + 4* 2% (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років).

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Враховуючи те, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 908 грн., в порядку ч.3 ст. 139 КАС поверненню підлягає за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 139, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не зарахування при призначенні щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Одеському Державному Університеті ім. І.І. Мечнікова (період навчання з 01.09.1982 по 01.07.1987) - 2 роки 5 місяців 00 днів та періоду роботи (професійної діяльності) тривалістю три роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення її на посаду судді вперше, та надає право для призначення на посаду судді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійною фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - Одеському Державному Університеті ім. І.І.Мечнікова (період навчання з 01.09.1982 по 01.07.1987) - 2 роки 5 місяців 00 днів та період роботи (професійної діяльності) тривалістю три роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення її на посаду судді вперше, та надає право для призначення на посаду судді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійною фонду України в Запорізькій області призначити та здійснити з 16.09.2021 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, із врахуванням додатково зарахованого до стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. - періоду навчання у вищому юридичному навчальному закладі тривалістю 02 роки 05 місяців 00 днів та періоду роботи (професійної діяльності) тривалістю три роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення її на посаду судді вперше, та надає право для призначення на посаду судді, виходячи зі стажу 24 роки 03 міс. 10 днів, у розмірі 58% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з виплатою недоотриманих сум щомісячного грошового утримання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 07.06.2022.

Суддя О.О. Артоуз