Справа № 759/25316/21
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2022-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

06 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Бєлової Л.В. та суддів Аліменка В.О., Кучми А.Ю., перевіривши клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 01 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління поліції в метрополітені ГУНП в м. Києві, Поліцейського Управління поліції в метрополітені ГУНП в м. Києві старшого сержанта поліції Століт Олександра Миколайовича про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01 грудня 2021 року адміністративний позов повернуто.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, яку зареєстровано судом першої інстанції 13 січня 2022 року за вх.№2043.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року апеляційну скаргу залишено без руху через її невідповідність вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Апелянту надано строк для усунення недоліків 7 (сім) днів з моменту отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків апеляційної скарги, шляхом подання до суду: обґрунтованого клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 01 грудня 2021 року із зазначенням поважних причин його пропуску та подання доказів їх поважності; копій документів, які підтверджують наявність причин звільнення від сплати судового збору та/або оригіналу документу (квитанції) про сплату судового збору.

15 лютого 2022 року представник позивача отримав копію ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява позивача про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано клопотання про звільнення від сплати судового збору та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Клопотання позивача про звільнення від сплати судових витрат вмотивовано тим, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи, тому він звільняється від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги. При цьому, на виконання вимог ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року позивачем було надано копію пенсійного посвідчення ОСОБА_1 № НОМЕР_1 від 05.01.2022 року, згідно з яким позивач отримує пенсію по інвалідності 2 групи.

Так, згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, що, в свою чергу, свідчить про те, що позивач у даній справі є звільненим від сплати судового збору за подання апеляційної скарги в силу вищевказаних приписів закону.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження, то в обґрунтування поважності пропуску останнього позивач вказав, що ним пропущено строк на апеляційне оскарження у зв`язку зі зверненням за правовою допомогою до Правобережного Центру безоплатної вторинної правової допомоги та необхідністю певного часу, визначеного законодавством, для юридичного оформлення документів, розподілу справи та призначення адвоката на підготовлення процесуальних документів по справі, а саме, підготовлення апеляційної скарги.

Апелянт вказує, що він не має спеціальних фахових знань в галузі права та потребував правової допомоги, на яку має право згідно із Законом України «Про безоплатну правову допомогу», апелянт скористався визначеним чинним законодавством таким правом, що підтверджується Дорученням Центру від 20 грудня 2021 року.

Перевіривши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З наведеного вбачається, що статтею 295 КАС України регулюються питання строку на апеляційне оскарження лише судових рішень, ухвалених у загальному порядку.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено приписами статті 286 КАС України.

Частиною 2 вищезазначеної статті встановлений спеціальний порядок оскарження судових рішень у визначених цією статтею справах і такий строк становить 10 днів з дня їх проголошення.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 4 КАС України судове рішення - це рішення, постанова, ухвала суду будь - якої інстанції.

Тобто, передбачений ч. 6 ст. 287 КАС України строк оскарження не залежить від виду судового рішення (ухвала або рішення).

Такі правила встановлені законодавцем, враховуючи визначення цієї категорії справ як термінових, тобто таких, які підлягають розгляду у найкоротший термін. У зв`язку з цим за приписами статті 271 КАС України у термінових справах одразу проголошується повне судове рішення, копія якого невідкладно видається учасникам справи або надсилається їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 01 грудня 2021 року, якою повернуто адміністративний позов про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст. 44-3 КУпАП України.

Наведене свідчить, що апелянт подав апеляційну скаргу на судове рішення у справі, яка відноситься до категорії термінових, тобто таких, які підлягають розгляду у найкоротший термін, де строк оскарження становить 10 днів з дня їх проголошення.

З матеріалів справи вбачається, що копію оскаржуваного рішення позивач отримав 14 грудня 2021 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним в матеріалах справи (а.с. 17).

Отже, останнім днем звернення з апеляційною скаргою з врахуванням отримання апелянтом оскаржуваної ухвали 14 грудня 2021 року, було 24 грудня 2021 року , оскільки апеляційну скаргу подано на судове рішення у справі, яка відноситься до категорії термінових, тобто таких, які підлягають розгляду у найкоротший термін, де строк оскарження становить 10 днів з дня їх проголошення

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 01 грудня 2021 року зареєстровано судом першої інстанції 13 січня 2022 року за вх.№2043.

Отже, апеляційну скаргу на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 01 грудня 2021 року подано з пропуском 10-денного строку, передбаченого КАС України.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що поважність причин пропуску строку підлягає оцінці у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судових рішень у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Так, у поданій заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження позивач вказує, що пропуск строку на апеляційне оскарження пов`язаний зі зверненням за правовою допомогою до Правобережного Центру безоплатної вторинної правової допомоги та необхідністю додаткового часу для підготовки апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, другою статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому, частиною першою статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Так, на підтвердження наявності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження позивачем було надано копію звернення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 16 грудня 2021 року та доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 20 грудня 2021 року № 01-0006281, згідно з яким ОСОБА_1 призначено адвоката.

В контексті вищевикладеного, колегія суддів звертає увагу, що адвоката позивачу було призначено 20 грудня 2021 року (згідно з наданим самим позивачем дорученням), в той час як крайнім строком звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою було 24 грудня 2021 року, тобто, позивач та його адвокат мали об`єктивно час та можливість для звернення до суду у встановлений законодаством строк.

Апеляційний суд звертає увагу, що дана категорія справ, як вже було зазначено вище, відноситься до термінових, тобто таких, які підлягають розгляду у найкоротший термін, що спричинено суттю спірних правовідносин, однак, апеляційну скаргу було подано лише 13 січня 2022 року, тобто, більш ніж через три тижні після того, як позивачу було призначено адвоката.

Таким чином, враховуючи доводи позивача про необхідність звернення за безоплатною правовою допомогою, апелянтом не було доведено неможливість звернутись із апеляційною скаргою у встановлений законодавством строк, або, принаймні з дотриманням розумного строку у даній категорії справ, оскільки адвоката було призначено 20 грудня 2021 року, а апеляційну скаргу на ухвалу подано лише 13 січня 2022 року.

Відтак, зазначені апелянтом обставини щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження не є об`єктивно непереборними, не є такими, що не залежать від волевиявлення особи та лише свідчать про відсутність правових підстав для визнання таких причин пропуску поважними.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Креуз проти Польщі»).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

З викладеного вбачається, що об`єктивні та поважні причини пропуску зазначеного строку відсутні, а тому підстав до поновлення пропущеного апелянтом строку суд не вбачає.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» від 06 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Європейський суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом певного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Враховуючи відсутність підтвердження наявності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 01 грудня 2021 року.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Згідно з частиною третьою статті 299 КАС України, питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відтак, з огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. 248, 255, 298, 299 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 01 грудня 2021 року - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 01 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління поліції в метрополітені ГУНП в м. Києві, Поліцейського Управління поліції в метрополітені ГУНП в м. Києві старшого сержанта поліції Століт Олександра Миколайовича про визнання дій протиправними та скасування постанови - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з урахуванням положень статті 329 КАС України.

Суддя-доповідач Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

А.Ю. Кучма