Справа № 200/10116/21
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2022-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року справа №200/10116/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2021 р. у справі № 200/10116/21 (головуючий І інстанції Голубова Л.Б., повне судове рішення складено 12 листопада 2021 року у м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про визнання протиправними дій та стягнення не нарахованої та невиплаченої заробітної плати, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій щодо не нарахування та невиплати складової частини заробітної плати за період з серпня 2020 року по теперішній час, стягнення не нарахованої та невиплаченої заробітної плати за період з серпня 2020 року по теперішній час (з урахуванням уточнень від 15.10.2021 року).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2021 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження із повідомленням сторін по справі та було порушено право позивача щодо безпосередньої участі при розгляді справи, що призвело до прийняття незаконного рішення. Судом також не було враховано, що у відповідності до вимог чинного законодавства розмір заробітної плати залежить не тільки від складності та умов виконуваної роботи, а також від професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Наголошує, що постійно підвищує свій рівень знань та проходить навчання з питань, пов`язаних з державною службою, тому оцінювання діяльності в 2020 році позивач отримала з позитивною оцінкою на рівні з іншими колегами відділу, однак відповідач ніяких доплат не здійснює.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач наказом № 798-к від 12.10.2015 року призначена за результатами конкурсу на посаду головного спеціаліста відділу професійно-технічної освіти Департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації (том 1, а.с. 75-77).

З 15.06.2016 року позивач обіймає посаду головного спеціаліста відділу професійної освіти управління фахової освіти, національного виховання та європейської інтеграції Департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації.

Наказом відповідача № 230/165-18 к від 26.11.2018 року скасовано надбавку позивача за інтенсивність праці.

Наказом відповідача № 234/165-18 к від 28.11.2018 року позивача було звільнено з посади спеціаліста відділу професійної освіти управління фахової освіти, національного виховання та європейської інтеграції Департаменту освіти і науки Донецької обласної адміністрації за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу» за порушення присяги державного службовця.

Постановою Верховного Суду від 16 липня 2020 року у справі №200/14916/18-а позивача було поновлено на посаді головного спеціаліста відділу професійної освіти управління фахової освіти, національного виховання та європейської інтеграції Департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації з 29 листопада 2018 року.

Наказом від 23.06.2021р. №200/165-21к позивачеві присвоєно черговий 8 ранг у межах категорії «В» посад державної служби з 01.01.2021р.

Позивачеві за період з серпня 2020 року премії та надбавки за інтенсивність праці не встановлювались та не виплачувались.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Пунктом 7 частини 1 статті 7 Закону України «Про державну службу» №889-VIII, від 10.12.2015 (далі - Закон № 889-VIII) встановлено, що державний службовець має право на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення)

Частиною 2 статті 50 Закону № 889-VIII передбачено, що заробітна плата державного службовця складається з: - посадового окладу; - надбавки за вислугу років; - надбавки за ранг державного службовця; - премії (у разі встановлення).

За приписами частин 3-6 цієї статті, за результатами роботи та щорічного оцінювання службової діяльності державним службовцям можуть встановлюватися премії. До премій державного службовця належать:1) премія за результатами щорічного оцінювання службової діяльності; 2) місячна або квартальна премія відповідно до особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу; 3) місячна або квартальна премія за належне виконання умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення). При цьому загальний розмір премій, передбачених пунктом 2 цієї частини, які може отримати державний службовець за рік, не може перевищувати 30 відсотків фонду його посадового окладу за рік.

Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є державний бюджет.

Фонд оплати праці державних службовців формується за рахунок коштів державного бюджету, а також коштів, які надходять до державного бюджету в рамках програм допомоги Європейського Союзу, урядів іноземних держав, міжнародних організацій, донорських установ. Порядок використання таких коштів, які надходять до державного бюджету, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення посадових окладів та надбавок до них.

Порядок формування фонду оплати праці державних службовців у державному органі, а також порядок преміювання державних службовців затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 52 Закону № 889-VIII визначено:

Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

Розмір надбавки за ранг державного службовця визначається Кабінетом Міністрів України під час затвердження схеми посадових окладів на посадах державної служби.

Виплата за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця встановлюється керівником державної служби державному службовцю за поданням його безпосереднього керівника у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця.

Виплата за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби встановлюється керівником державної служби за поданням безпосереднього керівника державним службовцям, між якими здійснено розподіл обов`язків за вакантною посадою, пропорційно додатковому навантаженню за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою.

Компенсація за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, виплачується в розмірі та порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Премії виплачуються в межах фонду преміювання залежно від особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу.

Типове положення про преміювання затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері трудових відносин, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Встановлення премій державним службовцям здійснюється керівником державної служби відповідно до затвердженого ним Положення про преміювання у відповідному державному органі, погодженого з виборним органом первинної профспілкової організації (за наявності).

Фонд преміювання державного органу встановлюється у розмірі 20 відсотків загального фонду посадових окладів за рік та економії фонду оплати праці.

Згідно п.3.2 Положення про преміювання, встановлення стимулюючих виплат, надання грошової та матеріальної допомоги державним службовцям, затв.наказом директора департаменту освіти і науки облдержадміністрації від 23.01.2019р. №8/165-19к, працівникам департаменту можуть встановлюватися такі види премій: - премія за результатами щорічного оцінювання службової діяльності; місячна або квартальна премія відповідно до особистого внеску в загальний результат роботи департаменту.

Вид та розмір преміювання визначається керівниками структурних підрозділів департаменту, які готують обґрунтоване подання щодо встановлення розміру місячної премії по кожному працівнику департаменту, та подають для розгляду директору департаменту, або особі, яка його заміщує.

Пунктом 4.1 цього Положення встановлено, що директором департаменту у межах економії фонду оплати праці можуть встановлюватись державним службовцям додаткові стимулюючі виплати:1) надбавка за інтенсивність праці; 2) надбавка за виконання особливо важливої роботи.

Відповідно до п.2 розділу 2 цього Положення розмір премії та стимулюючих виплат залежить від особистого внеску в загальний результат роботи з урахуванням таких критеріїв: ініціативність у роботі; якість виконання завдань, визначених положенням про департамент, посадовою інструкцією, а також дорученнями директора департаменту та безпосереднього керівника; сумлінне виконання службових обов`язків, визначених посадовою інструкцією; терміновість виконання завдань, опрацювання та підготовки документів; виконання додаткового обсягу завдань.

Положенням про застосування стимулюючих виплат державним службовцям, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року № 15 (далі - Положення №15) визначено механізм застосування стимулюючих виплат державним службовцям з метою посилення мотивації працівників державних органів до високопрофесійної, результативної та високоякісної роботи.

Відповідно до п. 2 Положення № 15 передбачено, що керівники державної служби в державному органі мають право встановлювати державним службовцям у межах економії фонду оплати праці додаткові стимулюючі виплати.

В п. 3 Положення № 15 зазначено, що до додаткових стимулюючих виплат державним службовцям належать надбавки:1) за інтенсивність праці; 2) за виконання особливо важливої роботи.

Згідно з п. 5 Положення № 15 надбавка за інтенсивність праці встановлюється державним службовцям з урахуванням таких критеріїв: 1) якість і складність підготовлених документів; 2) терміновість виконання завдань, опрацювання та підготовки документів; 3) ініціативність у роботі.

З огляду на наведене вище правове регулювання колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що премія та надбавка за інтенсивність праці є складовою заробітної плати, зокрема державного службовця, але не є обов`язковою її частиною. Встановлення премії та надбавки за інтенсивність праці має на меті заохотити, стимулювати до продуктивної праці, винагородити працівників залежно від індивідуальних чи колективних результатів їхньої роботи. Тобто в такій площині премія та надбавка за інтенсивність праці є додатковим видом заробітної плати (винагородою) заохочувального характеру, тож не може розглядатися як неодмінна, беззастережна виплата, яку працівник може вимагати від керівництва органу/установи, в якій працює, щоб йому призначили і виплатили.

В матеріалах справи містяться накази відповідача про встановлення працівникам департаменту премій та надбавки за інтенсивність праці (т.1, а.с. 238-250, т.2, а.с.1-62) згідно яких позивачеві не встановлювалась виплата премії та надбавки за інтенсивність праці за спірний період.

Зважаючи на наведене, у контексті спірних правовідносин та в обсязі встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо не нарахування та невиплати складової частини заробітної плати за період з серпня 2020 року по теперішній час.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позову.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Під час розгляду справи колегією суддів не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення у відповідності до вимог ч. 3 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому посилання позивача на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегією суддів не прийнято до уваги.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2021 р. у справі №200/10116/21 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2021 р. у справі № 200/10116/21 - залишити без змін.

Постанова у повному обсязі складена 07 червня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 07 червня 2022 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко