Справа № 580/2164/22
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2022-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про повернення позовної заяви
06 червня 2022 року справа № 580/2164/22
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Трофімової Л.В. перевірив матеріали адміністративної справи 580/2164/22
за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, постановив ухвалу.

16.05.2022 вх.13685/22 ОСОБА_1 , звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 , просить:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 20.10.2017 з встановленням базового місяця - січень 2008 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 донарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 по 20.10.2017, застосувавши для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) січень 2008 року, та виплатити індексацію грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою від 17.05.2022 розгляд справи відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Ухвалою суду від 24.05.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху - зазначено, що недоліки можуть бути усунуті шляхом розмежування способу захисту порушеного права ініціюванням позову та забезпеченням виконання судового рішення у вирішеній справі із надання відповідно до вимог КАС України власного письмового підтвердження на виконання вимог п 11 частини 5 статті 160: нової редакції (за потреби і наявних обставин оскарження відповідного індивідуального акта не у межах виконання іншого судового рішення) позовної заяви із позовними вимогами відповідно до статті 160 КАС України або зверненням до суду у межах судового контролю у вирішеній справі 580/6016/21 з урахуванням вимог статті 167 КАС України, пояснення щодо рішення у справі 580/556/22 (позивач не зазначив в позовній заяві, що ним було подано інший позов до цього самого відповідача з тим самим предметом спору та з тих самих підстав у справі № 580/556/22, не повідомив, що рішенням від 01.04.2022, що набрало законної сили 03.05.2022, у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено повністю), що розцінюється як зловживання процесуальними правами відповідно до статті 45 КАС України. Роз`яснено позивачеві про право звернення до суду у межах ст.249, 287, 382, 383 КАС України з метою забезпечення виконання рішення суду у справі, що набрало законної сили щодо тотожного періоду і предмету спору.
27.05.2022 вх. 15032/22 до суду надійшли письмові пояснення позивача, де позивач зазначає, що командуванням військової частини НОМЕР_2 неправильно встановлений базовий місяць для нарахування та виплати індексації, позаяк ОСОБА_1 вважає, що повинен бути застосований січень 2008 - подальше звернення до командування військової частини НОМЕР_2 з проханням надати відповідне роз`яснення щодо застосування базового місяця січень 2016, для нарахування та виплати індексації, а не січень 2008 залишилося без відповіді і про стан виконання судових рішень не повідомляється.
У справі № 580/6016/21 рішення набрало законної сили 19.11.2021 - позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю: визнана протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби за період з 01.01.2016 по 20.10.2017; зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошового забезпечення за період проходження військової служби за період з 01.01.2016 по 20.10.2017. Позивач не позбавлений права на виправлення описки у рішенні і виконавчому листі тазабезпечення виконання судового рішення, яке не оскаржувалося (строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до 20.11.2024).
У рішенні від 01.04.2022 у справі № 580/556/22 (набрання законної сили - 03.05.2022), де позивач просив визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 20.10.2017 з встановленням базового місяця січня 2008 року; зобов`язати відповідача донарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 по 20.10.2017, застосувавши для індексації місяця підвищення (базового місяця) січня 2008 року та виплатити індексацію грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум - у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.
Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, що передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відступ від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (п.46 рішення у справі Устименко проти України, п.61 рішення у справі Брумареску проти Румунії). Res judicata вирішена справа (res judicata pro veritate habetur! судове рішення варто визначати за істину) означає остаточність рішення суду, яке набрало чинності і не може бути переглянуте. Принцип res judicata визнано на міжнародному рівні - зафіксовано у п.1 ст.44 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принцип остаточності рішення є складовою частиною верховенства права. Відстоюючи принцип правової визначеності, як у випадках перегляду судових актів у порядку нагляду (рішення у справах Світлана Науменко проти України, Трегубенко проти України), так у випадках перегляду справ у зв`язку з нововиявленими обставинами (рішення у справі Желтяков проти України), Європейський Суд з прав людини вважає доцільним слідувати тій же логіці, коли цей основоположний принцип підривається за допомогою інших процесуальних механізмів, таких як продовження строку на оскарження. У справах щодо України ЄСПЛ відзначав, що відступи від принципу правової визначеності виправдані лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру (Салов проти України, п.93, Проценко проти України, п.26). Відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи (рішення ЄСПЛ у справі Сутяжник проти Росії, п.38).
Згідно з частиною 1 статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: за подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями (пункт 2 частина 2 статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України); подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.
Верховний Суд у рішенні від 13.03.2019 у справі №814/218/14 під зловживанням процесуальними правами розуміє форму умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних з наслідками, до яких вони можуть призвести; використанні наданих прав всупереч їхньому призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження; перешкоджанні діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ; необґрунтованому перевантаженні роботи суду. Враховуючи конкретні обставини справи, суд може визнати зловживанням процесуальними правами вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи або виконання судового рішення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.01.2019 у справі №11-987сап18 наголошує на тому, що варто звернути увагу на очевидні процесуальні зловживання. Верховний Суд у справі №826/24381/15 зазначив, що вважається зловживанням той факт, коли заявник неодноразово подає до суду сутяжницькі та явно необґрунтовані заяви, аналогічні до заяви, що він подавав раніше та яку вже було визнано неприйнятною.
Будучи ініціатором судового розгляду справи позивач, не зловживаючи, покликаний активно використовувати власні процесуальні права, здійснюючи з метою, з якою такі права були надані, проте позивачем не була виконана умова оформлення позовної заяви і не виконані вимоги ухвали без руху щодо власного повідомлення про відсутність аналогічного/подібного позову.
За правилами ч. 3 ст. 45 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
Усупереч вимог пункту 11 частини 5 статті 160 КАС України власного письмового підтвердження до позову, що ним не було подано інший позов до цього самого відповідача з тим самим предметом спору та з тих самих підстав позивач не надав, правдиву інформацію щодо судового контролю у вирішених справах не повідомив. Суд констатує факт порушення позивачем вимог частини 2 статті 44 та частини 1 статті 45 КАС України щодо зобов`язання осіб добросовісно користуватися належними їм правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, встановив невиконання вимог п.11 частини 5 статті 160 КАС України за наявних рішень у справах № 580/6016/21, № 580/556/22, що набрали законної сили, та доходить висновку, що адміністративний позов має очевидно штучний характер, тому наявні підстави для залишення заяви без додатків (без власного письмового підтвердження) про долучення документів до матеріалів справи та усунення недоліків вх.15032/22 як складової позовної заяви без розгляду.
Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 44, 45, 160, 241-243, 248, 256, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання відповідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи відповідно до підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням рішення ВРП від 17.08.2021 1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».
Копію ухвали направити позивачеві.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА