Справа № 300/1722/22
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2022-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" червня 2022 р. справа № 300/1722/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернувся в суд в інтересах ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.
Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення вимог чинного законодавства відповідачем відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до статті 55 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки ним не подано первинні документи, які б підтверджували, що позивач брав безпосередню участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році. Зазначив, що документом, який підтверджує статус громадянина, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право на користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є посвідчення учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, надане ним до органу ПФУ. Тому просить визнати протиправною відмову відповідача в призначенні йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку. Крім того, вказує, що 14.11.2014 позивачу була призначена пенсія із зменшенням пенсійного віку. Однак, розпорядженням пенсійного органу від 17.04.2015 виплату даної пенсії позивачу припинено з 01.05.2015. Тому, позивач вважає що саме з 01.05.2015 слід зобов`язати відповідача призначити та виплачувати йому пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.04.2022 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліку.
05.05.2022 представником позивача зазначений в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недолік усунутий.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.05.2022 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 26.05.2022. Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи (а.с.52-55). Просив суд в задоволенні позову відмовити, з урахуванням тієї обставини, що позивачем не надано первинні документи, які б підтверджували, що позивач брав безпосередню участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році. Таким чином, відповідач вважає, що право на достроковий вихід на пенсію згідно ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у позивача відсутнє. Крім того звертає увагу суду на ту обставину, що підстав для призначення (поновлення) пенсії позивачу з 01.05.2015 відсутні, оскільки ним не оскаржуєтья розпорядження від 17.04.2015 яким припинено виплату пенсії, а відмова в призначенні пенсії від 2021 року. Зазначає, що в листопаді 2021 року позивач звернувся із заявою про призначення пенсії і жодних спірних правовідносин між ним та ГУ ПФУ в Івано-Франківській області з приводу поновлення виплати раніше призначеної пенсії не виникало.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив таке.
ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС 2 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 виданим 01.03.1993 (а.с.12).
Згідно з довідкою Обертинського ремонтно-транспортного підприємства ОСОБА_1 в грудні 1986 року призваний Івано-Франківським обласним військоматом на воєнні збори (а.с.16).
Відповідно до запису у військовому квитку позивача від 05.05.1980 №8356806, позивач з 24.12.1986 по 02.05.1987 приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Доза опромінення - 19 р (а.с.32).
14.11.2014 УПФУ в м. Івано-Франківську ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 21,22).
Розпорядженням УПФУ в м. Івано-Франківську від 17.04.2015 за №820594 припинено виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.05.2015 у зв`язку з неправильним призначенням (а.с.27).
Вказане розпорядження позивачем не оскаржено.
30.11.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», де в графі «вид пенсії» вказано «за віком ЧАЕС» (а.с.14).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 02.12.2021 року за №42 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки позивачем не подано первинні документи, які б підтверджували безпосередню участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 (а.с.15).

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Питання призначення пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи врегулювано Законом України від 28.02.1991 №796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796).

Статтею 10 Закону №796 передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Визначення категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, для встановлення пільг і компенсацій наведено у статті 14 Закону №796.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 14 Закону №796 для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження та відносяться до категорії 2, зокрема, з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів та у 1987 році не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до статті 55 Закону №796 особам, які працювали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, пенсійний вік зменшується на 8 років.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону №796 підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Частиною 3 статті 65 Закону №796 встановлено, що посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, (далі - Порядок №22-1), яким визначено, що документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону №796-XII).

Для виникнення у особи права на призначення пенсії із зменшенням на 8 років пенсійного віку (страхового стажу), встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», така особа повинна довести факт своєї роботи у зоні відчуження (у 1987 році 14 календарних днів).

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.

Водночас законодавець встановив перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який не обмежується лише довідкою форми №122, а навпаки такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами.

Суд зазначає, що військовий квиток від 05.05.1980 за №8356806 містить запис про те, що позивач з 24.12.1986 по 02.05.1987 приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Доза опромінення 19 р (а.с.32).

Таким чином, 30.11.2021 - на час звернення з заявою про призначення пенсії підтверджено віднесення позивача до 2 категорії таких осіб.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 11.09.2019 у справі №205/8713/16-а та від 18.09.2018 у справі № 520/9284/17, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відсутність первинних документів, не може бути підставою для позбавлення позивача права на належне пенсійне забезпечення, оскільки посвідчення позивача недійсним не визнавалось, а його статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не оспорюється.

Наявні документи, які долучені до матеріалів справи, містять дані на підтвердження факту його участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та є достатніми для призначення йому пенсії із застосуванням зменшення пенсійного віку (страхового стажу), встановленого для пенсій за віком на 8 років, згідно статті 55 Закону №796.

Застосування наведених норм права відповідає правовим висновкам Верховного Суду, висловленим в постановах від 06.02.2019 у справі №731/120/17, від 24.10.2019 у справі №152/651/17.

Як наслідок, слід визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за №42 від 02.12.2021.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити та виплачувати йому пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закоу України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з нарахуванням компенсації втрати частини доходів з 01.05.2015 року, то суд зазначає таке.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Зважаючи на те, що 19.10.2021 позивачу виповнилось 60 років, а із заявою про призначення пенсії він звернувся до відповідача 30.11.2021, тобто в межах 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку, то слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію із зменшенням пенсійного віку (зменшенням страхового стажу) відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 19.10.2021.

В той же час, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити та виплачувати йому пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з нарахуванням компенсації втрати частини доходів саме з 01.05.2015 року, є необґрунтованими, оскільки жодних спірних правовідносин між позивачем та відповідачем з приводу припинення виплати пенсії з 01.05.2015, не виникло.

Спірні правовідносини в межах даної адміністративної справи виникли з приводу відмови відповідача в призначенні пенсії ОСОБА_1 оформленої рішенням за №42 від 02.12.2021.

Також, суд зазначає, що розпорядження УПФУ в м. Івано-Франківську від 17.04.2015 за №820594, яким припинено виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.05.2015 у зв`язку з неправильним призначенням, позивачем не оскаржено.

Як наслідок, заявлений позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 1 статті 132 Кодексу, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 Кодексу, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 134 Кодексу розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В даному випадку, витратами позивача, що пов`язані з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, що надавалася фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 на підставі договору про надання юридичних послуг від 18.01.2022 №02/2022 (а.с.28-30).

Відповідно до п. 4.1 та п. 4.2 договору, позивач погодив з ОСОБА_2 , що вартість послуг становить 6000 грн., а вказана сума сплачується ним не пізніше 3-х днів з моменту отримання рахунку.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з гонораром успіху. ЄСПЛ вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з його прецедентною практикою (§ 23 справи "Санді Таймс проти Об`єднаного Королівства (№ 2)" (Sunday Times v. UK (№2) від 6.11.1980, скарга № 6538/74) відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, їх необхідність і, більше того, умова розумності їх розміру.

У підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн., представником позивача долучено квитанцію від 12.04.2022 (а.с.31).

Частиною третьою статті 139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи висновки суду про часткове задоволення позовних вимог та відхилення судом решти позовних вимог, а також те, що понесені витрати на правову допомогу підтверджені лише на суму 3000 грн., то підлягає стягненню на користь позивача 1500 грн. таких витрат.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С. Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за №42 від 02.12.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С. Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) призначити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 19.10.2021.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Cтягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С. Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень 00 копійок витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Матуляк Я.П.