Справа № 740/6701/21
Суддя: Карпусь І. М.
Дата ухвалення: 2022-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/6701/21
Провадження № 2-а/740/2/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпусь І.М.,

із секретарями судового засідання Єцкало Ю.В., Зінич А.С.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Онисковець Ю.А. (в режимі відеоконференції поза межами суду, з використанням власних технічних засобів за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon»),

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду в м. Ніжині за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 26.11.2021 подав до суду зазначений адміністративний позов, в якому просить:

- поновити строк звернення до суду;

- визнати неправомірними дії поліцейського Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області Турчин Сергія Валерійовича щодо скаладання відносно нього постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 479924 від 26 вересня 2021 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 479924 від 26 вересня 2021 року, винесену поліцейським ВРПП Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області Турчин Сергієм Валерійовием про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП і накладення на нього адмінстягнення у виді 425 грн штрафу;

- провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити у зв"язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 26 вересня 2021 року поліцейський Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_2 притягнув його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, що виразилося у керуванні ним транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб та страхового поліса обов`язкового цивільного страхування.

Оскаржувану постанову вважає незаконною і необґрунтованою, оскільки при її винесенні було порушено принцип законності, а саме працівники поліції, доганяючи автомобіль, яким він керував, зайшли на його подвір`я, не представившися, із застосуванням фізичної сили допитували його в агресивній формі за керування автомобілем начеб-то в стані алкогольного сп`яніння, при цьому, пред`явити посвічення водія не просили.

Крім того, при складанні постанови було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачений ст.279 КУпАП, та справу розглянуто у його відсутність у порушення ст.268 КУпАП, що значно обмежило право на всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин, а також принцип змагальності. При цьому, його було позбавлено права на захист. Від пояснень та підпису він не відмовлявся, а жодних доказів щодо цього у інспектора поліції немає. Постанова на місці скоєння правопорушення не складалася і відеозапис з нагрудної камери за вказаним фактом відсутній. Про наявність оскаржуваної постанови йому стало відомо 18 листопада 2021 року під час ознайомлення з матеріалами справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Ухвалою від 28.11.2021 позов залишено без руху.

Ухвалою від 06.12.2021 провадження в справі відкрито після усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 23.12.2021 замінено первісного відповідача - поліцейського Ніжинського РВП ГУНП у Чернігівській області Турчина Сергія Валерійовича належним відповідачем - Головне управління Національної поліції в Чернігівській області; змінено статус учасника справи ОСОБА_2 з відповідача на третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

01 лютого 2022 року від відповідача - Головного управління Національної поліції в Чернігівській області надійшов відзив на позовну заяву, у якій зазначено, що 26.09.2021, перебуваючи на добовому чергуванні поліцейським Турчином С.В. та ОСОБА_3 під час патрулювання Ніжинського району було виявлено автомобіль, водій якого здійснював агресивний вид руху. Було прийнято рішення в порядку п.3 ч.1 ст.55 ЗУ «Про національну поліцію» зупинити автомобіль. Оскільки це була темна пора доби о 22 год 30 хв, працівники поліції ввімкнули червоні та сині проблискові маячки, однак всупереч норм правил дорожнього руху, водій не зупинився та почав тікати. Заїхавши у двір власного будинку, він вийшов з автомобіля та на прохання надати посвiдчення водія і реєстраційні документи на автомобіль він категорично відмовився. У зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від підпису, постанову йому було направлено поштою за адресою проживання. Таким чином, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просить відмовити в повному обсязі. Крім того, пропущений позивачем строк звернення до адміністративного суду є неповажним, тому на підставі ч.3 ст.123 КАС позовну заяву просить залишити без розгляду.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити. Пояснив, що він не бачив, щоб поліцейські його зупиняли. Коли заїхав до свого господарства, поліцейські зайшли на територію подвір"я його домоволодіння та почали застосовувати фізичну силу, стверджуючи, що він не зупинявся на їх вимогу. В нього не запитували ніяких документів щодо володіння та керування автомобілем. Ніхто його не повідомляв про розгляд справи стосовно нього за ч. 1 ст. 126 КУпАП. При цьому, відповідні документи він мав. Про оскаржувану постанову він дізнався випадково, коли отримав поштою повістку про виклик у судове засідання у іншій справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Представник позивача адвокат Онисковець Ю.А. у судовому засіданні просив поновити строк звернення до суду, позов підтримав за вищевикладених у ньому обставин.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Чернігівській області та третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неявка сторін не є перешкодою для розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова була отримана позивачем 18.11.2021. Доказів отримання позивачем постанови раніше суду не надано. З позовом він звернувся 26.11.2021, тому суд вважає за можливе поновити позивачу пропущений строк звернення до суду з відповідним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Тому, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.

Підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 14 Закону № 3353-XII встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 ПДР України).

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії , реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у п. 2.1 ПДР України .

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у ст.16 Закону України "Про дорожній рух", а саме , водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія , реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена картка ) у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Позивач запречує факт того, що поліцейським йому було висунуто вимогу надати документи, зазначаючи, що документи він при цьому мав.

Встановлено, що 26.09.2021 о 22 год 40 хв поліцейським Ніжинського РВП ГУПН в Чернігівській області старшим сержантом поліції Турчин С.В. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення серії БАВ № 479924 про визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 850 грн. Відповідно до постанови 26.09.2021 о 22 год 30 хв ОСОБА_1 в с. Сальне по вул. Молодіжна керував автомобілем, не маючи при собі посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб та страхового поліса обов`язкового цивільного страхування, чим порушив п. 2.1 ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП (а.с. 10).

Свідок ОСОБА_3 надав показання, що ніс службу разом з іншим поліцейським ОСОБА_4 . Помітивши автомобіль, траекторія руху якого викликала підозру, жезлом подав сигнал для зупинки, який водієм був проігнорований, у зв"язку з чим ними виконано переслідування на службовому автомобілі з увімкненням проблискових маячків для зупинки автомобіля, на що водій також не реагував, а продовжував рух та в подальшому заїхав у двір приватного господарства. Він з поліцейським ОСОБА_4 у зв"язку з переслідуванням водія за підозрою у невиконанні вимог працівника поліції про зупинку також зайшли у двір господарства, де від водія, яким виявився ОСОБА_1 був відчутний запах алкоголю. Його колега - поліцейський Турчин С.М. мав намір складати протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП. Не пам"ятає, чи говорив ОСОБА_4 ОСОБА_1 , що буде винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Свідок не просив ОСОБА_1 надати документи щодо володіння і керування ним автомобілем, чи просив зробити це ОСОБА_4 не пам"ятає. Де виносилася постанова не пам"ятає, припускає, що у службовому автомобілі. Де на той час знаходився ОСОБА_1 не пам"ятає, припускає, що у будинку.

З проглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що працівники патрульної поліції переслідували транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , та намагалися його зупинити за допомогою світлових пристроїв. Коли водій заїхав на територію власного господрства через відкриті ворота, працівники поліції зайшли за ним у двір і почали з`ясовувати причину не виконання вимоги про зупинку, висловили підозру, що ОСОБА_1 перебуває в стані сп"яніння. Один з поліцейських попросив надати ОСОБА_1 документи на автомобіль, на що ОСОБА_1 вимагав, щоб поліцейські покинули територію господарства.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Згідно положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не грунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.74,76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ст. 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Норми КУпАП не містять положень про заходи забезпечення провадження у справах про адміністартивні правопорушення, які б регламентували порядок проникнення до володіння особи.

Водночас, статтею 38 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція може проникнути до житла чи іншого володіння особи без вмотивованого рішення суду лише в невідкладних випадках, пов`язаних із: 1) рятуванням життя людей та цінного майна під час надзвичайних ситуацій; 2) безпосереднім переслідуванням осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення; 3) припиненням злочину, що загрожує життю осіб, які знаходяться в житлі або іншому володінні. Проникнення поліцейського до житла чи іншого володіння особи не може обмежувати її права користуватися власним майном. Про застосування вказаного поліцейського заходу обов`язково складається протокол.

Як слідує з показань свідка ОСОБА_3 поліцейські проникли до володіння ОСОБА_1 у зв"язку з безпосереднім переслідуванням особи у невиконанні вимог поліцейського про зупинку, тобто підозри у вчиненні адміністративного правопорушення, що як підстава для проникнення у володіння особи без її згоди законом не визначено.

Будь-які дані про наявність визначених статтею 38 Закону України "Про Національну поліцію" підстав для проникнення поліцейськими до володіння ОСОБА_1 без його згоди і рішення суду у справі відсутні.

За таких умов, відеозапис, виконаний у володінні ОСОБА_1 - на території його домоволодіння, одержаний поліцейськими з порушенням порядку, встановленого законом, і конституційного права на недоторканість житла, та є недопустимим і суд при ухваленні рішення на нього посилатися не може.

Зі змісту показань свідка ОСОБА_3 слідує, що він не з"ясовував у ОСОБА_1 наявність документів щодо володіння і керування автомобілем. Чи з"ясовував це поліцейський ОСОБА_4 не пам"ятає.

Таким чином, допустимих доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, крім оскаржуваної постанови, відповідачем не надано.

Саме по собі описання адміністративного правопорушення у постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

З урахуванням вказаного, суд вважає, що за наявних обставин та матеріалів справи відповідачем не доведено достатніми та допустимими доказами правомірність прийнятого поліцейським рішення.

Стосовно аргументів позивача щодо порушення порядку розгляду поліцейським справи про адміністративне правопорушення суд зазначає, що наведені обставини не мають доказового значення для справи.

Проаналізувавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі БАВ № 479924 від 26 вересня 2021 року відносно ОСОБА_1 , є незаконною.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже суд вважає, що рішення відповідача суб`єкта владних повноважень під час накладення адміністративного стягнення щодо позивача прийнято з порушенням вимог закону, що в свою чергу є підставою для його скасування та закриття справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, ст.286 КАС України не надає право суду щодо визнання дій поліцейського неправомріними, тому вказана вимога позивача задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, а саме скасувати постанову серії БАВ № 479924 від 26 вересня 2021 року та закрити провадження в адміністративній справі, а в іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З таких підстав судові витрати понесені позивачем в сумі 454 гривні підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 20, 71, 77, 86, 90, 159-163, 186, 286 КАС України, ст.ст. 247, 251, 258, 286 КУпАП, ст. 55 Конституції України,-

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 479924 від 26 вересня 2021 року, винесену поліцейським ВРПП Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області Турчин Сергієм Валерійовием, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн, скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду у десятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Карпусь