Справа № 160/4982/22
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2022-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2022 року Справа № 160/4982/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича, розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Міністерства оборони України, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати пункт 16 протоколу № 72 від 13.0 5.2021 року засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби в частині, що стосується ОСОБА_1 .
- зобов`язати Міністерство оборони України виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у відповідності до статті 16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2020 року.
- зобов`язати Міністерство оборони України подати у півторамісячний строк після набрання законної сили рішення суду звіт про виконання судового рішення, що передбачено частиною першою статті 267 КАС України.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оформлене пунктом 16 протоколу № 72 від 13.05.2021 року. Позивач з зазначеним рішенням не погоджується, вважає його незаконним та таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню. Позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки право на отримання такої допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали травму в період проходження військової служби. Виплата одноразової грошової допомоги пов`язується не з фактом звільнення позивача із служби, а з часом отримання травми (під час проходження військової служби) незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.04.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Відповідач надав до суду відзив, у якому просив в задоволенні позовної заяви відмовити посилаючись на те, між звільненням позивача з військової служби та встановленням ступені первинною втратою працездатності пройшло більше ніж тримісячний термін, оскільки 28.5.2020 року позивача було звільнено у відставку війської служби відповідно до пп.2 п.2 ч. 5 ст. 26 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу за станом здоров`я, а 30.09.2020 року відповідно до Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого серія 12ААА№003232 громадянину ОСОБА_1 встановлено 15 відсотків втрати працездатності, тому відсутні підстави для виплати позивачу одноразової грошової допомоги.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.
ОСОБА_1 , проходив військову службу у лавах Збройних Сил України з 15.09.2016 року, Військової частини НОМЕР_1 .
Позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 виданого 05.05.2017р..
Відповідно до довідки про обставини травми від 09 січня 2020 року травму отримав під час виконання бойового завдання в зоні проведення ООС.
18 лютого 2020 року за розпорядженням командира військової частини № 23 від 10.01.2020 року госпітальна військова-лікарська комісія в/ч НОМЕР_3 провела медичний огляд з метою призначення ступеню придатності до військової служби.
Відповідно до свідоцтва про хворобу № 547 визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний часу.
Відповідно до наказу командира чистини А 0536 з 28.05.2020 року ОСОБА_1 звільнено у відставку військової служби відповідно до пп.2 п.2 ч. 5 ст. 26 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу за станом здоров`я).
Згідно довідки на позивача про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності серії 12 ААА № 003232 дата огляду 30.09.2020 року травма отримана при захисті Батьківщини 15 відсотків.
ОСОБА_1 звернувся з заявою до Нікопольського об`єднаного міського ТЦК та СП щодо виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням ступеня втрати працездатності.
13.05.2020 року Комісія Міністерства оборони України прийняла рішення про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, що відображено у протоколі №72, зокрема у зв`язку :
- п.7 ч.2. ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції Закону України від 06.09.2018 року №2522-УІІІ) у разі отримання військовослужбовцем захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби;
Заявника звільнено з військової служби 28.05.2020 року а 30.09.2020 року встановлено ступінь втрати працездатності 15% внаслідок травми пов`язаної з захистом Батьківщини, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.
Відповідно до Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей (частина п`ята статті 17); громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (стаття 46).
Відповідно до статті 41 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Так, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з ст.1 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011) соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації (ст. 12 Закону № 2011).
Відповідно до частини 1 статті 16 Закону № 2011, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Суд зазначає, що згідно з п. 7 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011 (в редакції Закону № 2522-VIII від 06.09.2018 р.) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.
Отже, з аналізу вищезазначених положень вбачається, що законодавець обмежив строк на звернення для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, а саме не пізніше ніж через три місяці після звільнення з військової служби.
Відповідно до ч.9 ст. 16-3 Закону № 2011-XII порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).
Відповідно до абз. 2 п. 2 Порядку № 975 встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Пунктом 3 Порядку № 975 (чинного на момент отримання довідки МСЕК та звернення з заявою про призначення одноразової грошової допомоги) визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Так, відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної придатності у відсотках серії 12 ААА №003232 від 30.09.2020року, виданої на підставі акту огляду МСЕК №852 від 30.09.2020р., встановлено ступінь втрати позивачем професійної працездатності у відсотках: п`ятнадцять (15%).
Отже, у довідці медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №003232, зазначена дата 30.09.2020р., яка в розумінні пункту 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, вважається днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, у разі його виникнення.
У відповідності до пункту 7 Порядку № 975, у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від: 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби; 50-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю строкової військової служби, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби; 50-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності в період проходження зборів чи служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення таких зборів чи виконання резервістом обов`язків служби у військовому резерві.
Таким чином, отримання одноразової грошової допомоги на підставі статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» законодавство пов`язує з часом встановлення особі ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, що впливає на розмір такої допомоги. При цьому, отримання особою одноразової грошової допомоги на підставі даної статті Закону пов`язується із часом встановлення відсотка втрати працездатності, що впливає на розмір такої допомоги.
Судом встановлено, що згідно з витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 158 від 28.05.2020р. ОСОБА_1 звільнену наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 133-РС від 28.05.2020р. за підпунктом «б» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу» вважати такою, що справи та посаду здала та вибула на військовий облік до Нікопольського МТЦК та СП Дніпропетровської обл. Тобто, 28.05.2020р. позивач звільнена з військової служби.
Отже, враховуючи вищенаведене та відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» можливість призначення і виплати позивачу одноразової грошової допомоги обмежена строком не пізніше ніж 28.08.2020р., оскільки законом встановлений строк призначення і виплати одноразової грошової допомоги - не пізніше ніж через три місяці після звільнення з військової служби для особи, звільненої з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин.
Суд зазначає, що оскільки, у довідці медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №003232 від 30.09.2020року, тобто пізніше ніж через три місяці після звільнення позивача з військової служби, то враховуючи вимоги пункту 3 Порядку №975, у позивача не виникло право на отримання одноразової грошової допомоги, передбачене п. 7 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, на підставі вищезазначених норм законодавства, встановлених судом обставин справи та наданих доказів, суд доходить висновку, що рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим протоколом засідання комісії від 13.05.2021р. № 72, прийнято в порядку, у спосіб та в межах наданих законом повноважень, а отже, позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Аналогічний правовий висновок у спорі цієї ж категорії вже був висловлений П`ятим апеляційним адміністративним судом у постанові від 01.07.2021 року по справі 540/3059/20.
Керуючись ст.ст. 243-246,257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) С.В. Златін

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя С.В. Златін

Рішення не набрало законної сили

Суддя С.В. Златін