Справа № 140/3624/22
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2022-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року ЛуцькСправа № 140/3624/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач, пенсійний орган) про визнання протиправними дій щодо обмеження позивачу максимальним розміром пенсії; зобов`язати відповідача здійснити позивачу з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії по інвалідності на підставі довідки Волинського обласного військового комісаріату від 31 серпня 2021 року №ХА5392 (з урахуванням раніше виплачених сум), без обмеження максимального розміру.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є військовим пенсіонером та інвалідом війни І групи, якому пенсія з 19 січня 1973 року призначена відповідно до вимог Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-ХІІ) (по інвалідності) та перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Волинській області.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду у адміністративній справі від 06 січня 2022 року, яке набрало законної сили 08 лютого 2022 року у справі №140/11960/21 ГУ ПФУ у Волинській області зобов`язано провести з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії позивачу відповідно до статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704 (далі Постанова №704) на підставі довідки Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі Волинський обласний ТЦК та СП) від 31 серпня 2021 року №ХА5392 про грошове забезпечення, з урахуванням зазначених у ній сум та видів грошового забезпечення.

Позивач 09 лютого 2022 року звернувся до пенсійного органу із заявою щодо добровільного виконання вищевказаного рішення суду, за результатами розгляду якої відповідач листом від 28 березня 2022 року №3568-2505/П-02/8-0300/22 повідомив, що на підставі вищевказаного судового рішення здійснено перерахунок пенсії, яка (з надбавками) згідно проведеного розрахунку становить 22 881,39 грн, однак з урахуванням максимального розміру пенсії, фактична сума виплати пенсії складає 19340,00 грн, мотивуючи це тим, що статтею 43 Закону №2262-ХІІ максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

ОСОБА_1 таке обмеження максимального розміру пенсії при здійсненні перерахунку уважає протиправним і таким, що порушує його право набуте до набрання чинності Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI (далі - Закон №3668-VI), з огляду на що просить адміністративний позов задовольнити.

У відзиві на позовну заяву від 18 травня 2022 року №0300-0902-7/18296 відповідач позовні вимоги не визнав мотивуючи тим, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 січня 2022 року у справі №140/11960/21 ГУ ПФУ у Волинській області проведено перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року на підставі довідки Волинського обласного ТЦК та СП від 31 серпня 2021 року №ХА5392 про грошове забезпечення, з урахуванням зазначених у ній сум та видів грошового забезпечення.

Зазначає, що застосування обмеження розміру пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII, запроваджено Законом №3668-VI.

З часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону №3668-VI).

На думку пенсійного органу, тлумачення пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії: 1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного?грошового утримання), встановлений Законом № 3668-VI, 2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.

Виокремлення осіб другої вказаної групи без застосування до них положень пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI може призвести до здійснення їм подальших перерахунків (підвищень, індексацій, тощо) пенсій з можливим перевищенням встановленого статтею 2 даного Закону обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами першої виділеної вище групи.

З урахуванням викладеного ГУ ПФУ у Волинській області уважає, що при призначенні (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №2262-XII підлягають застосуванню норми Закону №3668-VI щодо обмеження пенсій максимальним розміром та просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю (арк. спр. 38-39).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 09 травня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) (арк. спр. 36).

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є військовим пенсіонером, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 19 січня 1973 року отримує пенсію, яка призначена в розмірі 62 процентів відповідних сум грошового забезпечення відповідно до Положення про порядок призначення та виплати пенсії військовослужбовцям та їх сім`ям, що підтверджується розрахунком на пенсію №ХА5392 (арк. спр. 16, 40).

Згідно із посвідченням від 26 червня 2009 року серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є інвалідом І групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни (арк. спр. 8).

Відповідно до розрахунку пенсії по інвалідності у пенсійній справі №ХА5392 станом на 01 січня 2017 року пенсія позивача була обрахована в розмірі 86 процентів таких сум грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років 35%, робота з таємними виробами, носіями, документами 10%, надбавка за особливо важливі завдання 50%, премія 10% (арк. спр. 23).

На виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 року №103 (далі - Постанова №103) та на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ХА5392 (арк. спр. 25) ГУ ПФУ у Волинській області здійснено перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2018 року, виходячи із розміру 70 процентів наступних сум грошового забезпечення: посадовий оклад 3170,00 грн; оклад за військове звання 880,00 грн, процентна надбавка за вислугу років 50% - 2025,00 грн, усього 6075,00 грн. Розмір пенсії склав 5315,63 грн (арк. спр. 24).

Згідно із перерахунком пенсії по інвалідності від 04 листопада 2021 року по пенсійній справі №ХА5392 розмір пенсії позивача складав 13075,11 грн (арк. спр. 22).

Волинським обласним ТЦК та СП було виготовлено довідку від 31 серпня 2021 року №ХА5392, відповідно до якої розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для обчислення пенсії з 05 березня 2019 року встановленого згідно рішення суду за відповідною посадою становить 13510,75 грн., в тому числі: посадовий оклад 3170,00 грн., оклад за військовим званням 880,00 грн., надбавка за вислугу років (50%) 2025,00 грн., надбавка за особливості проходження служби (65,00%) 3948,75 грн, надбавка за таємність (10%) 317,00 грн. та премія (100%) 3170,00 грн. (арк. спр. 33).

Вказана довідка була надіслана до пенсійного органу та її копія позивачу листом від 31 серпня 2021 року №2698/16 (арк. спр. 32).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06 січня 2022 року у справі №140/11960/21, яке набрало законної сили 08 лютого 2022 року, позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено повністю: визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Волинській області щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 відповідно до статей 43 і 63 Закону №2262-XII, положень Постанови №704 з 01 квітня 2019 року на підставі довідки Волинського обласного ТЦК та СП від 31 серпня 2021 року №ХА5392 про грошове забезпечення; зобов`язано відповідача провести з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 відповідно до статей 43 і 63 Закону №2262-XII, положень Постанови №704 на підставі довідки Волинського обласного ТЦК та СП від 31 серпня 2021 року №ХА5392 про грошове забезпечення, з урахуванням зазначених у ній сум та видів грошового забезпечення (арк. спр. 9-15).

На виконання вказаного рішення суду, пенсійний орган здійснив з 01 квітня 2019 року перерахунок пенсії позивача на підставі довідки Волинського обласного ТЦК та СП від 31 серпня 2021 року №ХА5392, її розмір після перерахунку склав 22881,39 грн, проте, така пенсія на даний час виплачується у розмірі 19340,00 грн, що підтверджується перерахунком пенсії по інвалідності від 01 квітня 2022 року у пенсійній справі №ХА5392-Міноборони (арк. спр. 19, 43).

Позивач звернувся до пенсійного органу із заявою від 09 лютого 2022 року про добровільне виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 січня 2022 року у справі №140/11960/21 (арк. спр. 16), однак ГУ ПФУ у Волинській області листом від 28 березня 2022 року №3568-2505/П-02/8-0300/22 повідомило, що на момент виконання вказаного рішення суду діє норма статі 43 Закону №2262-ХІІ, якою передбачено, що максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. З урахування прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 01 грудня 2021 року на рівні 1934,00 грн, перерахований розмір пенсії позивача з квітня 2022 року, який визначено згідно довідки від 31 серпня 2021 року №ХА5392 складає 19340,00 грн (арк. спр. 17-18).

Позивач, уважаючи дії пенсійного органу щодо обмеження його пенсії максимальним розміром протиправними, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Закону №2262-XII (в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI, який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII частину сьому статті 43 Закону №2262-XII доповнено реченням такого змісту «Тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

При цьому, Конституційний Суд України вказане рішення обґрунтував тим, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-XII, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Згідно з частиною другою статті 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України рішення від 20 грудня 2016 року у справі №7-рп/2016, є втрата чинності із 20 грудня 2016 року частиною сьомою статті 43 Закону № 2262-XII.

Приписами частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2017 року) знову ж таки передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Проте, частина сьома статті 43 Закону №2262-ХІІ, якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016.

Буквальне розуміння змін, внесених Законом №1774-VIII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, дозволяє стверджувати, що у Законі № 2262-ХІІ є відсутньою частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Отже, починаючи із 2017 року, стаття 43 Закону №2262-ХІІ не містила норм про обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Внесені Законом №1774-VIII до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) є нереалізованими та самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Вказані висновки узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, в постановах Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі № 380/12337/20, від 21 грудня 2021 року у справі №120/3552/21-а, від 31 січня 2019 року у справі № 638/6363/17, від 12 березня 2019 року у справі № 522/3049/17, від 10 жовтня 2019 року у справі №522/22798/17, від 08 серпня 2019 року у справі №522/3271/17, від 30 жовтня 2020 року у справі №522/16881/17.

Що стосується доводів пенсійного органу про те, що останній правомірно здійснює виплату позивачу пенсії з обмеженням її максимальним розміром, оскільки таке обмеження передбачене статтею 2 Закону №3668-VI, яка є чинною і неконституційною не визнавалася, суд зазначає таке.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом №3668-VI, який набрав законної сили 01 жовтня 2011 року.

Цим Законом №3668-VI, внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону №3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII.

Водночас положення статті 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин наявна колізія між Законом №2262-XII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, та Законом №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13 лютого 2019 року, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок про те, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16 грудня 2021 року у справі №400/2085/19 та від 27 січня 2022 року у справі №240/7087/20.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин у справі, обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, з метою ефективного захисту порушених прав суд дійшов висновку про задоволення взаємопов`язаних позовних вимог шляхом прийняття рішення про визнання протиправними дії відповідача щодо проведення з 01 квітня 2019 року перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 із застосуванням обмеження максимальним розміром, та зобов`язання відповідача здійснити позивачу з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії по інвалідності на підставі довідки Волинського обласного ТЦК та СП про розмір грошового забезпечення від 31 серпня 2021 року №ХА5392 без обмеження її максимальним розміром (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 243, 244, 245, 246, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо проведення ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року перерахунку та виплати пенсії по інвалідності на підставі довідки Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 31 серпня 2021 року №ХА5392 із застосуванням обмеження максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії по інвалідності на підставі довідки Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 31 серпня 2021 року №ХА5392 без обмеження її максимальним розміром (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 07 червня 2022 року