Справа № 600/7375/21-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2022-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/7375/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання винити дії,-

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Чернівецької міської ради (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати п. 7 рішення 10 сесії VIII скликання від 07.10.2021 року № 523 про відмову громадянам у наданні дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельних ділянок;

- зобов`язати Чернівецьку міську раду прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0500 га, у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

1.2. Ухвалою суду від 23.12.2021 року відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (письмове провадження).

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

2.1. Пунктом 7 рішенням Чернівецької міської ради 07.10.2021 року № 523 «Про відмову громадянам у наданні дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельних ділянок» позивачу відмовлено у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 (відповідно до поданих графічних матеріалів), орієнтовною площею 0,0700 га, безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01), у зв`язку із відсутністю підстав для надання переваги перед іншими громадянами, які перебувають на пільговому обліку індивідуальних забудовників міста Чернівців та користуються правом на першочергове отримання земельних ділянок для будівництва житлових будинків, господарських будівель і споруд, про що зазначено у спеціальних нормах Законів України, які визначають статус цих осіб (в обліку індивідуальних забудовників не перебуває) та відповідно до статті 79-1 Земельного кодексу України.

Позиція позивача

2.2. У поданій до суду позовній заяві представник позивача стверджує, що позивач вважає таке рішення протиправним та просить скасувати його, оскільки Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документацій схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі №813/481/17.

2.3. При цьому, представником позивача повідомлено наступні обставини щодо спірних правовідносин. 09 листопада 2020 року позивачем було подано заяву до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин, де він просив Департамент втрутитися по питанню виділення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 особі ОСОБА_2 та присвоєння поштової адреси - АДРЕСА_1 . Заявник користувався даною ділянкою 23 роки. У відповіді на звернення Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин №Ф-693 1/0 04/01 від 20.11.2020 року повідомив наступне, що 30 вересня 2020 року, рішенням міської ради VII скликання №2421 було надано ОСОБА_2 дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,00500 га, у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01) за адресою АДРЕСА_2 . Цим же рішенням присвоєно земельній ділянці поштову адресу -

АДРЕСА_3 . На, адвокатський запит від 33.05.2021 року було надано документи від Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин. Згідно даних документів, 01.07.2020 року, а саме на засідання Чернівецької міської ради, ОСОБА_2 було запропонована земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2 орієнтовною площею 0,0500 га.

2.5. Протокол №50, а саме пунктом десятого порядку денного вирішено відмовити ОСОБА_2 у виділенні земельної ділянки для будівництва за адресою АДРЕСА_2 , оскільки вона не знаходиться в межах 500 метрів від місця проживання реєстрації самого ОСОБА_2 .

2.6. Згідно відповіді від 05.07.2021 року №М-112/0-04/01 на адвокатський запит, Департамент урбаністики та архітектури вказав, що рішенням Чернівецької міської ради від 26.02.2021 року № 122 знято на доопрацювання проект рішення стосовно затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі ОСОБА_2 безоплатно у власність земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 площею 0,0500 га (кадастровий номер :16:002:0532) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Позиція відповідача

2.7. Згідно поданого до суду відзиву представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити, оскільки чинне земельне законодавство України однією з підстав для відмови у наданні дозволу на складання проекту землеустрою визначає …невідповідність …прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів….

2.8. Рішенням Чернівецької міської ради від 23.02.2012 року, №438, затверджено Правила обліку громадян для отримання земельних ділянок для будівництва індивідуальних житлових будинків в м. Чернівцях та список громадян, які перебувають на обліку індивідуальних забудовників на час прийняття цих Правил.

2.9. Зазначає, що позивач не дотримався вимог рішення Чернівецької міської ради VI скликання від 23.02.2012р. №438, оскільки не надав у повному обсязі документів, які передбачені вищевказаними Правилами, а тому підстав для надання дозволу на складання проекту землеустрою для відведення земельної ділянки, не було.

2.10. Стосовно доводів представника позивача в частині надання громадянину ОСОБА_2 дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0500га в власність за адресою АДРЕСА_2 то вважає посилання на вказані обставини безпідставними оскільки позивач фактично просив вирішити питання про надання йому у власність земельної ділянки по проїзду Саратовському, поряд з будинковолодінням АДРЕСА_1 , а громадянину ОСОБА_2 вирішено надати дозвіл на складання проекту відведення у власність земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 . При цьому, обставини вчинення ОСОБА_2 дій щодо отримання у власність земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 жодним чином не стосуються предмету позову у даній справі.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. Дослідженням матеріалів справи та згідно аргументів сторін судом встановлено, Рішенням Чернівецької міської ради №2421 від 30.09.2020 року «Про розгляд звернень пільгової категорії громадян щодо надання дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», (пункт 1.8) ОСОБА_2 надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0500га в власність за адресою АДРЕСА_2 , підстава заява ОСОБА_2 , зареєстрована за №Л-4303/0- 04/01, у списку учасників АТО з 25.06.2015р. за №749, порядковий номер 80). Присвоїно земельній ділянці поштову адресу АДРЕСА_1 .

3.2. У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин, згідно якої просив переглянути рішення Чернівецької міської ради в частині виділяння земельної ділянки ОСОБА_2 та присвоєння поштової адреси - АДРЕСА_1 , і як насідок вирішити дане питання щодо передачі земельної ділянки у власність на його користь.

Як повідомляє представник відповідача у відзиві та як вбачається із додатків до поданого позивачем клопотання, до нього було додано копії паспорту, реєстраційного номеру облікової картки платника податків (ідентифікаційний код), пенсійного посвідчення та графічне зображення земельної ділянки.

3.3. У відповіді на звернення Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин листом №Ф-693 1/0-04/01 від 20.11.2020 року повідомив, що 30 вересня 2020 року рішенням міської ради VII скликання №2421 надано ОСОБА_2 дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,00500 га, у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01) за адресою АДРЕСА_2 . Цим же рішенням присвоєно земельній ділянці поштову адресу - АДРЕСА_1 . Відтак, вирішити питання позивача немає можливості.

3.4. Судом також встановлено, що Протокол №50 від 27.07.2020 року засідання координаційного центу з питань соціальної та психологічної підтримки учасників антитерористичної операції при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради, а саме пунктом десятого порядку денного було вирішено відмовити ОСОБА_2 у виділенні земельної ділянки для будівництва за адресою АДРЕСА_2 , оскільки вона не знаходиться в межах 500 метрів від місця проживання реєстрації самого ОСОБА_2 .

3.4. В подальшому, пунктом 7 рішенням Чернівецької міської ради від 07.10.2021 року № 523 «Про відмову громадянам у наданні дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельних ділянок» ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 (відповідно до поданих графічних матеріалів), орієнтовною площею 0,0700 га, безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01), у зв`язку із відсутністю підстав для надання переваги перед іншими громадянами, які перебувають на пільговому обліку індивідуальних забудовників міста Чернівців та користуються правом на першочергове отримання земельних ділянок для будівництва житлових будинків, господарських будівель і споруд, про що зазначено у спеціальних нормах Законів України, які визначають статус цих осіб (в обліку індивідуальних забудовників не перебуває) та відповідно до статті 79-1 Земельного кодексу України.

ІV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА

4.1. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

4.2. Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

4.3. Статтями 2 та 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року №2768-ІІІ (далі - ЗК України, у редакції, чинній на час винесення оскаржуваного рішення) встановлено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

4.4. Відповідно до статті 25 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 року, №858-IV (у редакції, чинній на час винесення оскаржуваного рішення) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок є одним із видів документів із землеустрою.

4.5. Згідно із частиною 1 статті 50 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 року, №858-IV проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом. Проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки також можуть передбачати поділ, об`єднання земельних ділянок, які перебувають у власності однієї особи.

4.6. Відповідно до статті 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами..

4.7. Пунктом а частини 2 статті 83 ЗК України передбачено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

4.8. Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

4.9. Згідно пункту ґ частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

4.10. Статтею 118 ЗК України передбачений порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

4.11. Зокрема, відповідно до частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

4.13. Згідно із частиною 7 статті 118 ЗК України Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

V. ПОЗИЦІЯ СУДУ

5.1. Надаючи оцінку цим правовідносинам, суд насамперед має визначити проблему, яка породила наявний правовий конфлікт.

5.2. Предметом цього позову є пункт 7 рішення Чернівецької міської ради від 07.10.2021 року № 523 «Про відмову громадянам у наданні дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельних ділянок», яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 (відповідно до поданих графічних матеріалів), орієнтовною площею 0,0700 га, безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01), у зв`язку із відсутністю підстав для надання переваги перед іншими громадянами, які перебувають на пільговому обліку індивідуальних забудовників міста Чернівців та користуються правом на першочергове отримання земельних ділянок для будівництва житлових будинків, господарських будівель і споруд, про що зазначено у спеціальних нормах Законів України, які визначають статус цих осіб (в обліку індивідуальних забудовників не перебуває) та відповідно до статті 79-1 Земельного кодексу України.

Як визначено оскаржуваним рішенням, підставою для відмови позивачеві у наданні дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки у власність стала …відсутність підстав для надання переваги перед іншими громадянами, які перебувають на пільговому обліку індивідуальних забудовників міста Чернівців та користуються правом на першочергове отримання земельних ділянок для будівництва житлових будинків, господарських будівель і споруд, про що зазначено у спеціальних нормах Законів України, які визначають статус цих осіб (в обліку індивідуальних забудовників не перебуває) та відповідно до статті 79-1 Земельного кодексу України .

5.3. Законодавцем визначено процедуру набуття громадянами у власність або користування земельних ділянок із земель комунальної власності для індивідуального дачного будівництва.

5.4. Нормами ЗК України також чітко визначені підстави, за наявності яких заявнику може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме: невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Разом із цим, даний перелік є вичерпним.

5.5. Підстави для відмови у наданні дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки у власність або користування, які зазначені в абзаці 1 частини 7 статті 118 ЗК України не підлягають розширеному тлумаченню, визначений нею перелік підстав для відмови є вичерпним, що зокрема слідує із слова лише.

5.6. У разі відсутності наведених підстав для відмови у наданні дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки у власність (про що обов`язково зазначається в рішенні) та перебування земельної ділянки у комунальній власності (юрисдикційна належність землі територіальній громаді), відповідач зобов`язаний був надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

5.7. Відповідно до змісту пункту 7 оскаржуваного рішення та відзиву на позов, підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на складання проекту землеустрою, стали Правила обліку громадян для отримання земельних ділянок для будівництва індивідуальних житлових будинків в м. Чернівцях, які затвердженні рішенням Чернівецької міської ради від 23.02.2012 року, №438, та які в розумінні відповідача є нормативно-правовим актом, який врегульовує питання розташування земельної ділянки та впорядкування територій населених пунктів.

5.8. З даного приводу суд зазначає, що Закон України Про місцеве самоврядування в Україні від 21.05.1997, №280/97-ВР відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування, а отже не є законом, яким врегульовується розташування земельних ділянок.

5.9. У зв`язку із цим, прийняті на його підставі Правила обліку громадян для отримання земельних ділянок для будівництва індивідуальних житлових будинків в м. Чернівцях, які затвердженні рішенням Чернівецької міської ради від 23.02.2012 року, №438, не є в розумінні абзацу 1 частини 7 статті 118 ЗК України нормативно-правовим актом, яким врегульовується питання розташування земельної ділянки.

5.10. Наведені Правила, в силу своєї правової природи не можуть встановлювати імперативи, які не передбачені чинним земельним законодавством України, а тому такі рішення не можуть бути покладені в основу оскаржуваного позивачем рішення та слугувати підставою для відмови останньому у наданні дозволу на складання проекту землеустрою.

Чинне земельне законодавство не ставить в залежність право особи на отримання дозволу на складання проекту землеустрою від перебування особи на обліку (в т.ч. пільговому обліку) індивідуальних забудовників міста Чернівці.

5.11. Щодо посилання в пункті 7 оскаржуваного рішення на положення статті 79-1 Земельного кодексу України як на підставу для відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, то суд зазначає, що така підстава не визначена виключним переліком підстав, що визначені частиною 7 статті 118 ЗК.

5.12. Стосовно доводів сторін в частині надання громадянину ОСОБА_2 дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0500га в власність за адресою АДРЕСА_2 та присвоєння земельній ділянці поштової адреси - проїзд Саратовський, 4, суд зазначає, що дозвіл на розробку проекту землевідведення може бути наданий всім, хто звернувся у визначеному законом порядку із даним проханням. Як наслідок, проект можуть розробляти одночасно декілька замовників. Натомість визначення особи, якій земельна ділянка буде передана у власність визначатиметься на стадії затвердження проекту землеустрою.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі № 154/3345/16.

VІ. ВИСНОВКИ СУДУ

6.1. Аналізуючи матеріали адміністративної справи у своїй сукупності, суд вважає, що відповідачем протиправно обмежено право позивача на одержання земельної ділянки у власність; підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування позивачу, зазначені відповідачем в пункті 7 рішення Чернівецької міської ради від 07.10.2021 року № 523, не є належними підставами відповідно до норм ЗК України для такої відмови, а отже відповідач діяв всупереч положень частини 2 статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

6.2. Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а згідно частини 2 цієї статті Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

6.3. Відповідачами не доведено суду правомірність прийняття оскаржуваного позивачем рішень про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, натомість останній довів суду його протиправність, а тому, суд вважає позовні вимоги позивача щодо визнання протиправним та скасування рішення обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

6.4. Щодо вимог позивача в частині зобов`язання Чернівецьку міську раду прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0500 га, у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, суд зазначає наступне.

6.5. Статтею 245 КАС України визначено повноваження суду при вирішенні справи. Зокрема відповідно до пункту 2 частини 2 цієї статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

При цьому відповідно до частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

6.6. Спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

6.8. Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьев проти України" від 05.04.2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

6.7. Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. При прийнятті рішення відповідачем щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відсутній адміністративний розсуд, оскільки розсуд передбачає повноваження обирати у конкретній ситуації з правомірних альтернатив відповідний правомірний варіант поведінки/рішення. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слів може, або.

У випадку, коли повноваження суб`єкта владних повноважень сформульовані через формулу дихотомії задоволити-відмовити, а фактично законодавство не передбачає альтернативи рішення при зверненні особи у разі виконання нею вимог закону, будь-які дискусії про дискреційні повноваження стають безпредметними. Встановити наявність чи відсутність умов дії норми не можна відносити до адміністративного розсуду.

6.8. Отже, зобов`язання прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки не є втручанням суду дискреційні повноваження відповідача, а є обґрунтованим способом захисту подушеного права позивача (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі №825/602/17, від 22.12.2018 року у справі №804/1469/17, від 26.02.2019 року у справі №802/721/18-а, від 05.03.2019 року у справі №2040/6320/18).

6.9. Разом з цим, суд звертає увагу на те, що положення частини 6 статті 118 ЗК України визначають за громадянами, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), обов`язок, згідно якого такі громадяни мають подати до Чернівецької міської ради ( повноваження визначенні статтею 122 ЗК України) клопотання, в якому зазначається цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри, а також до нього додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

6.10. У матеріалах справи наведені документи відсутні, що унеможливлює з`ясування судом чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою.

6.11. Оцінка правомірності рішення стосувалася лише тих мотивів, які наведено у оскаржуваному рішенні. Однак, суд не досліджував, чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усі інші умови для надання дозволу, оскільки позивач в позові не посилався на них, як на підставу своїх вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі № 804/1469/17 від 22.12.2018 року), а тому у цій частині у задоволенні позову суд відмовляє.

6.12. Водночас, враховуючи положення частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України щодо права суду зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також положення частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України щодо права суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд вважає за необхідним у цій справі вийти за межі позовних вимог і з метою надання ефективного захисту порушеному права позивача, зобов`язати відповідача:

- повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з урахуванням висновків викладених у мотивувальній частині цього рішення.

6.13. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» внесено зміни до законодавчих актів України, а саме до розділу X «Перехідні положення «Земельного кодексу України» доповнено пунктами 27 такого змісту: « 27. Під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей». Підпунктом 5 пункту 27 вказаного Закону забороняється безоплатна передача державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі та розроблення такої документації.

VІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

7.1.Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

7.2. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією №130 від 21.12.2021 року, а оскільки позов задоволено частково, суд стягує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 454 грн 00 коп. (пропорційно задоволеним вимогам) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання винити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати пункт 7 пунктом Чернівецької міської ради від 07.10.2021 року № 523 «Про відмову громадянам у наданні дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельних ділянок», яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 (відповідно до поданих графічних матеріалів), орієнтовною площею 0,0700 га, безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

3. Зобов`язати Чернівецьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з урахуванням висновків викладених у мотивувальній частині цього рішення та з урахуванням підпункту 5 пункту 27 Перехідних положень Земельного кодексу України.

4. В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого згідно квитанції №130 від 21.12.2021 року судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 коп.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач Чернівецька міська рада (м. Чернівці, Центральна площа, буд. 1, ).

Суддя О.В. Анісімов