Справа № 380/21970/21
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2022-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВЕ СУДОВЕ РІШЕННЯ
30 травня 2022 року м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючої судді Сидор Н.Т.,
за участю секретаря судового засідання Гавінської М.В.,
позивач та представник позивача не прибули,
представника відповідачів Мельничука Ю.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Львівської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.04.2022 у справі №380/21970/21 позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Львівської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №187 «Про неуспішне проходження прокурором атестації» від 13.09.2021; визнано протиправним та скасовано наказ Львівської обласної прокуратури №2341к від 23.10.2021 «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді заступника керівника Радехівської місцевої прокуратури Львівської області з 29.10.2021; стягнено з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 57778 (п`ятдесят сім тисяч сімсот сімдесят вісім) грн 75 коп. без урахування податків, зборів та обов`язкових платежів; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На розгляд суду надійшла заява представника позивача про прийняття додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, у якій позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 032,00 грн.

Представник відповідачів подав заперечення проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у якому просить у задоволенні заяви позивача відмовити, посилаючись на відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 2 ст. 252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, просили розглянути заяву без їх участі.

Представник відповідачів у судовому засідання проти задоволення заяви заперечив з мотивів, наведених у письмовому запереченні.

Враховуючи те, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, суд вирішив розглянути вказану заяву за відсутності позивача та його представника.

Вирішуючи заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За правилами ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом з`ясовано, що представник позивача на доказ понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу подав до суду документи (копії):

- копію договору про надання правничої допомоги №05/11 від 05.11.2021;

- копію акту приймання-передачі правничої допомоги №1 від 29.04.2022;

- копію додаткової угоди №1 від 08.12.2021.

Поряд з цим, ч. ч. 5, 6 ст.134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу статті 134 КАС України, випливає, що крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу в т.ч. неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в ч. 5 цієї статті. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права висловлений у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №200/14113/18-а, що в силу ч. 5 ст. ст. 242 КАС України враховується судом при застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Також Верховний Суд неодноразово зазначав, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі (серед інших, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

Згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

У акті приймання-передачі №1 від 29.04.2022 вказано, що сторони склали цей акт про те, що виконавцем належним чином надано замовнику наступну правову допомогу згідно договору №05/11:

- вивчення матеріалів, підготовка та подання до Львівського окружного адміністративного суду:

позовної заяви ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Львівської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення і наказу, поновлення на посаду, зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (справа №380/21970/21) (13 год. роботи адвоката );

відповіді на відзив Львівської обласної прокуратури по справі №380/21970/21 (1,5 год. роботи адвоката);

відповіді на відзив Офісу Генерального прокурора по справі №380/21970/21 (1,5 год. роботи адвоката).

- участь в 1-му підготовчому засіданні по справі №380/21970/21, що відбулось 23.12.2021.

Проаналізувавши подані представником позивача докази, суд дійшов висновку про неспівмірність заявлених витрат складності справи та об`єму наданих послуг. Зокрема, суд звертає увагу на те, що нормативне обґрунтування позову та відповідей на відзиви фактично ґрунтується на правових позиціях, висвітлених Верховним Судом у постановах у справах №640/154/20 від 21.10.2021, №420/4196/20 від 20.10.2021, відтак не потребувало значних витрат часу, як це заявлено в акті приймання-передачі №1 від 29.04.2022. Окрім цього, Єдиний державний реєстр судових рішень містить значну кількість судових рішень щодо справ у аналогічних правовідносинах, що не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів.

Таким чином, з врахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу та покласти на відповідачів понесені позивачем судові витрати на оплату правничої допомоги адвоката в суді першої інстанції в сумі 2000,00 грн.

У письмовому запереченні представник відповідачів вказує, що заява представника позивача не підлягає задоволенню, оскільки у матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат, при цьому посилається на правову позицію Верховного Суду у постанові від 07.05.2020 у справі №320/3271/19.

В той же час, суд у цій справі застосовує останню правову позицію, яка викладена у постанові Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20, у якій Верховний Суд прийшов до таких висновків:

«КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

На переконання колегії суддів, зазначені норми (ст.ст. 134, 139) були введені в КАС України з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі із суб`єктом владних повноважень). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів-суб`єктів господарювання, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції».

Аналогічна правова позиція також висвітлена у постановах Верховного Суду від 21.09.2021 у справі №280/9716/20 та від 28.10.2021 у справі №160/15983/20.

Також суд звертає увагу на те, що у прохальній частині заяви представник позивача просить ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 032,00 грн, в той час як відповідачами у справі №380/21970/21 є Офіс Генерального прокурора та Львівська обласна прокуратура.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів, а саме по 1000,00 грн з кожного.

Керуючись статтями 2, 132, 134, 139, 143, 241-246, 250 КАС України, суд

в и р і ш и в :

заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, ) судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Львівської обласної прокуратури (79005, м. Львів, пр. Шевченка, 17/19, ) судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

У задоволенні іншої частини вимог заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII Перехідні положення та п. 3 Розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 06.06.2022

Суддя Сидор Н.Т.