Справа № 500/298/22
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/298/22

31 травня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Зборівської міської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Зборівської міської ради Зборівського району Тернопільської області (далі відповідач, Зборівська міська рада), в якому просять: визнати протиправним та скасувати рішення Зборівської міської ради Тернопільської області від 24.09.2021 року за № 2906 «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 ».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернулась до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,8170 га (частина земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0860) за межами населеного пункту - села Вірлів на території Зборівської міської ради Тернопільської області.

Вказане вище клопотання Позивача було розглянуто на дев`ятій сесії Зборівської міської ради восьмого скликання 23.04.2021 року. На розгляд вказаної сесії був підготовлений та запропонований проект рішення Зборівської міської ради № 1496 від 23.04.2021 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 ». За результатами розгляду вказаного клопотання Позивача Зборівською міською радою не було прийнято рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою Позивачу, а також не було прийнято рішення про відмову у наданні такого дозволу Позивачу, що є протиправною бездіяльністю Відповідача при виконання ним своїх публічних повноважень як органу місцевого самоврядування, які чітко визначені діючим законодавством, зокрема Земельним кодексом України.

З метою захисту своїх порушених прав Позивач звернулась в Тернопільський окружний адміністративний суд із позовом Зборівської міської ради про визнання її бездіяльності протиправною та зобов`язання Відповідача розглянути клопотання Позивача та прийняти відповідне рішення, передбачене ст. 118 ЗК України.

Ухвалою суду від 20.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 07.02.2022. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Рішенням сесії від 23 липня 2021 року №2414 Зборівською міською радою вирішено надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо проведення робіт з інвентаризації земельної ділянки для потреб територіальної громади - створення громадського пасовища, щодо вище вказаної земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0860.

Відповідно до вище вказаного рішення сесія Зборівської міської ради вирішила відмовити ОСОБА_2 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,8170 га. (1/2 частини земельної за кадастровим номером :01:001:0860) яка розташована за межами населеного пункту с. Вірлів на території Вірлівської сільської ради Тернопільської області.

Станом на 04 січня 2021 року за Зборівською міською радою зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0860 загальною площею 3,6340 про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №239969704 номер запису про право власності №40066586.

28.10.2021 року на заяву Зборівської міської ради № ЗВ-021, Зборівська міська рада отримала Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0860 з цільовим призначенням для сінокосіння і випасання худоби, класифікація видів цільового призначення земель 01.08.

Зборівською міською радою прийнято рішення від 22.10.2021 року №3582 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо проведення робіт з інвентаризації земельної ділянки для потреб територіальної громади - створення громадського пасовища».

Стаття 34 Земельного кодексу України чітко говорить, що земельні ділянки з цільовим призначенням для сінокосіння та випасання худоби в приватну власність не передаються, громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння та випасання худоби. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища.

Враховуючи вищенаведене частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0860 передати у приватну власність заборонено згідно чинного законодавства, а отже виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства є неможливим, тому вважаємо що скасування рішення Зборівської міської ради Тернопільської області від 24.09.2021 року № 2906 «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 » є недоцільним. Відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог за позовом ОСОБА_1 до Зборівської міської ради.

Ухвалою суду від 14.02.2022 ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 14.03.2022 о 10:45 год.

Ухвалами суду від 14.03.2022, від 30.03.2022, від 11.05.2022 відкладено розгляд справи на 26.05.2022 о 10:30 год.

Ухвалою суду від 26.05.2022, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) оголошено перерву до 31.05.2022 о 09:45 год. для підготовки до надання нових доказів по справі.

Сторони в судове засідання не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду даної справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що Позивач звернулась до Відповідача із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,8170 га (частина земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0860) за межами населеного пункту - села Вірлів на території Зборівської міської ради Тернопільської області.

Вказане вище клопотання Позивача було розглянуто на дев`ятій сесії Зборівської міської ради восьмого скликання 23.04.2021 року. На розгляд вказаної сесії був підготовлений та запропонований проект рішення Зборівської міської ради № 1496 від 23.04.2021 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 ». За результатами розгляду вказаного клопотання Позивача Зборівською міською радою не було прийнято рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою Позивачу, а також не було прийнято рішення про відмову у наданні такого дозволу Позивачу, що є протиправною бездіяльністю Відповідача при виконання ним своїх публічних повноважень як органу місцевого самоврядування, які чітко визначені діючим законодавством, зокрема Земельним кодексом України.

З метою захисту своїх порушених прав Позивач звернулась в Тернопільський окружний адміністративний суд із позовом Зборівської міської ради про визнання її бездіяльності протиправною та зобов`язання Відповідача розглянути клопотання Позивача та прийняти відповідне рішення, передбачене ст. 118 ЗК України.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2021 року по справі № 500/3417/21 задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 у повному обсязі, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність Зборівської міської ради щодо неприйняття нею передбаченого частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України рішення за результатом розгляду заяви ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,8170 га (частина земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0860) за межами населеного пункту - села Вірлів на території Зборівської міської ради Тернопільської області;

- зобов`язано Зборівську міську раду на першому пленарному засіданні, що відбудеться після набрання законної сили рішенням суду, повторно розглянути заяву ОСОБА_2 та прийняти рішення про надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,8170 га (частина земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0860) за межами населеного пункту - села Вірлів на території Зборівської міської ради.

Вказане рішення суду набрало законної сили 14.09.2021 року.

Виконавчий лист (виконавчий лист виданий 11.10.2021 року Тернопільським окружним адміністративним судом по адміністративній справі № 500/3417/21 про зобов`язання Зборівської міської ради на першому пленарному засіданні, що відбудеться після набрання законної сили рішенням суду, повторно розглянути заяву ОСОБА_2 та прийняти рішення про надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,8170га (частина земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0860) за межами населеного пункту - села Вірлів на території Зборівської міської ради.) пред`явлено до виконання 17.01.2021 року.

Касаційне провадження у даній справі відсутнє.

На адресу Зборівської міської ради було направлено адвокатський запит №АЗ-27-02/09/21 від 27.09.2021 року, у якому серед іншого запитувалась інформація щодо результатів повторного розгляду заяви ОСОБА_2 про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою на виконання вище зазначеного рішення Тернопільського окружного адміністративного суду.

Представником ОСОБА_2 - адвокатом Кукурудзою А.Є. була отримана відповідь Зборівської міської ради від 30.09.2021 року за № 998/02-21 на вказаний вище адвокатський запит, до якої додано список поіменного голосування депутатів Зборівської міської ради за проект рішення № 2906 «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 » із якого вбачається, що Відповідачем, всупереч вказаному вище рішенню Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2021 року по справі № 500/3417/21, посадовими особами Відповідача було підготовлено та винесено на розгляд сесії Зборівської міської ради проект рішення про відмову у наданні дозволу ОСОБА_2 на виготовлення вказаного вище проекту землеустрою та в подальшому Зборівською міською радою прийнято рішення № 2906 про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,8170га (частина земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0860) за межами населеного пункту - села Вірлів на території Зборівської міської ради.

На офіційному сайті Зборівської міської ради під вказаним вище номером 2906 від 24.09.2021 року опубліковане рішення Зборівської міської ради «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 ».

Не погодившись із таким рішенням органу місцевого самоврядування, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

У відповідності до ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ч.1 ст.116 ЗК України).

Як передбачено ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлено ст.118 ЗК України.

Згідно ч.1 ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За приписами абз.1 ч.7 ст.118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Водночас, як передбачено п.34 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та приписами ст.12 ЗК України, питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної або міської ради.

Згідно ч.1 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

При цьому, ч.10 ст.59 цього ж Закону передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Тобто за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов`язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб`єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 16.04.2009 року №7-рп/2009, закріплені у ст.144 Конституції України і ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" норми про акти органів місцевого самоврядування, крім юридичної форми реалізації завдань і функцій, визначають порядок прийняття і перевірки рішень органів місцевого самоврядування. В Законі встановлено, що ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України та законами України до їх відання, і що рішення відповідної ради може бути внесене на повторний розгляд цієї ж ради (ст.25, ч.4 ст.59). У Законі передбачено, що рішення виконавчого комітету ради з питань, які належать до компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою, і що раді належить право скасовувати акти виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень (ч.9 ст.59, п.15 ч.1 ст.26).

Системний аналіз наведених положень Конституції і законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавцем закріплюється право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов`язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб`єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування. Це узгоджується із правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у рішенні від 03.10.1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не визначено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше (абзац п`ятий пункту 3 мотивувальної частини вказаного Рішення).

Отже, Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Водночас у ст.3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення у ст.74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Окрім цього, в рішенні від 16.04.2009 року №7-рп/2009 Конституційний Суд України вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є гарантією стабільності суспільних відносин між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Отже, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Як встановлено судом, позивач вперше звернулась із клопотанням про надання їй дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення вказаної вище земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства до ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області ще у 2020 році. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 16.11.2020 № 19-5840/14-20-СГ їй було відмовлено у наданні вказаного дозволу.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду, яке набрало законної сили, від 10.03.2021 року по справі № 500/205/21 визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 16.11.2020 №19-5840/14-20-СГ. Необхідно вказати, що учасником вказаного судового розгляду була Зборівська міська рада.

Вказаним рішенням суду було підтверджено право Позивача на набуття у власність вказаної вище земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у відповідності до ст. 121 ЗК України.

Таким чином Відповідач, усвідомлюючи обов`язковість виконання судового рішення, яке набрало законної сили, умисно, з метою перешкоджання реалізації права Позивача на отримання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, прийняв рішення за № 2906 «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 ».

З огляду на вищевикладене, вказане рішення Відповідача від 24.09.2021 року за № 2906 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Частиною 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

В рішенні у справі "Рисовський проти України" ЄСПЛ вказав на те, що принцип "належного урядування", зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків (заява № 29979/04, п.70).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), п.73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п.58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), п.74).

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваного рішення.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволення.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Зборівської міської ради Тернопільської області від 24.09.2021 року за № 2906 «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 02 червня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Зборівська міська рада Тернопільського району Тернопільської області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Б. Хмельницького, 13,м. Зборів,Тернопільська область,47201 код ЄДРПОУ/РНОКПП 04058410).

Головуючий суддя Подлісна І.М.