Справа № 520/6676/21
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2022-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 р. Справа № 520/6676/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2021, головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 05.08.21 по справі № 520/6676/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області

про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області, в якому просила суд:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 16.03.2021 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги та пенсії в разі втрати годувальника, відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 року за №135/13402;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу та пенсію в разі втрати годувальника за померлого чоловіка - ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 недоотримані суми пенсії в разі втрати годувальника починаючи з дати первісного звернення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 16.03.2021 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги та пенсії в разі втрати годувальника, у зв`язку з відсутністю в наданих документах свідоцтва про смерть чоловіка. Позивач не погоджується з вказаним рішенням відповідача, оскільки позивачем подано всі необхідні документи, передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за №135/13402, в тому числі, довідку про смерть чоловіка, видану уповноваженим органом іноземних держав у встановленій формі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Скасовано Рішення про призначення одноразової грошової допомоги та пенсії в разі втрати годувальника, передбаченої Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 16.03.2021 року Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги та пенсії в разі втрати годувальника, за померлого чоловіка ОСОБА_2 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу та пенсію по втраті годувальника, за померлого чоловіка ОСОБА_2 , починаючи з дати первісного звернення, виплативши недоотримані суми пенсії.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що на виконання рішення суду Головним управлінням пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 та 16.03.2021 винесено рішення про призначення одноразової грошової допомоги та пенсії в разі втрати годувальника, передбаченої Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», де зазначено, що у зв`язку з тим, що в наданих документах для призначення одноразової грошової допомоги та пенсії в разі втрати годувальника, відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України; «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402, відсутнє свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , призначити одноразову грошову допомогу та пенсію в разі втрати годувальника немає законних підстав.

Представник відповідача вважає, що до ГУПФУ в Харківській області було надано копію довідки про смерть ОСОБА_2 разом з перекладом, відповідно перекладу, довідка про смерть була видана Естонським інститутом судових експертів Пих`ях-Ляанеського відділу судово-лікарських експертиз.

Для призначення пенсії в разі втрати годувальника особам, зазначеним у пункті "а" статті 30 Закону, додатково подаються такі документи: копія свідоцтва про народження; довідка з навчального закладу про навчання із зазначенням дати його закінчення, а також про перебування на повному державному утриманні; довідка Лікарсько-консультативної комісії про визнання дитини інвалідом або довідка МСЕК про визнання особи інвалідом з дитинства; копії свідоцтв про смерть батьків або інші документи, які підтверджують відсутність батьків (у разі призначення пенсії братам, сестрам, онукам); рішення суду про всиновлення; копія рішення про опіку чи піклування (у разі призначення пенсії дітям, які втратили обох батьків). Для призначення пенсії в разі втрати годувальника батькам, дружині (чоловіку), зазначеним у пунктах "б", "в", "д" статті ЗО Закону, додатково подаються такі документи: копія свідоцтва про шлюб; довідка МСЕК про визнання особи інвалідом; копія трудової книжки або довідка органів державної податкової служби про облік платника податків - суб`єкта підприємницької діяльності (для осіб, зазначених у пункті "д" статті 30 Закону). Для призначення пенсії в разі втрати годувальника батькам, дружині (чоловіку), діду та бабусі, зазначеним у пунктах "б", "в", "г" статті 30 Закону, додатково подаються такі документи: довідка МСЕК (за наявності групи інвалідності); копія свідоцтва про народження померлого годувальника або рішення суду про встановлення родинних стосунків; довідка уповноваженого органу з місця проживання або рішення суду про перебування на утриманні померлого годувальника (для призначення пенсії вітчиму або мачусі).

На думку представника відповідача, головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування судового рішення.

Позивач скористався своїм правом та надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційгу скаргу відповідача, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 в травні 2020 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення одноразової грошової допомоги та призначення пенсії в разі втрати годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_2 .

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 13.05.2020 позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги та пенсії в разі втрати годувальника, відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за №135/13402, у зв`язку з відсутністю в наданих документах свідоцтва про смерть ОСОБА_2 .

Вважаючи, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 13.05.2020 є протиправним, незаконним та таким, що суперечить нормам чинного законодавства та Конституції України, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав з адміністративним позовом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 по справі №520/8700/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення про призначення одноразової грошової допомоги та пенсії в разі втрати годувальника, передбаченої Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 13.05.2020 року управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (адреса: пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та пенсії в разі втрати годувальника, за померлого чоловіка ОСОБА_2 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги та призначення пенсії в разі втрати годувальника, за померлого чоловіка ОСОБА_2 .

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 по справі №520/8700/2020 набрало законної сили.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб №2172 від 05 липня 1976 року.

ОСОБА_2 працював за контрактом на території Естонії та отримував пенсію згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2017 № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, про що свідчить довідка про смерть №1-11-2020/824/1 від 23.01.2020, зареєстрована в Естонській установі Реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

04.03.2021 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про виконання рішення суду, в якій просила повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги та пенсії в разі втрати годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_2 , яка була подана в травні 2020 року.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 по справі №520/8700/2020 та за заявою позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області розглянуло повторно заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги та пенсії в разі втрати годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_2 та прийняло рішення від 16.03.2021 про відмову у призначенні такої допомоги та пенсії.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 16.03.2021 про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги та пенсії в разі втрати годувальника, передбаченої Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", вмотивоване тим, що в наданих позивачем документах відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за №135/13402, відсутнє свідоцтво про смерть ОСОБА_2 .

Непогоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем надано всі необхідні документи, передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402, в тому числі і довідку про смерть чоловіка ОСОБА_2 , що з огляду на вищевказані правові акти є офіційним документом і на території України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку із втратою годувальника.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі - Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402, одним з необхідних документів є копія свідоцтва про смерть годувальника.

В Інструкції про порядок реєстрації актів громадянського стану в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженій Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України № 90/5/191 від 25.08.2004 вказано, що реєстрація смерті громадян України, померлих за кордоном, провадиться консулом за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті, виявлення тіла померлого або за місцем поховання. Свідоцтво про смерть видається близьким родичам померлого, або надсилається разом з паспортним документом померлого до Міністерства закордонних справ України для передачі зазначеним вище особам.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Згідно зі статтею 13 Договору між Україною та Естонською республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах, що був ратифікований Законом України № 450/95-ВР від 22.11.1995, документи, що були складені або засвідчені відповідною установою однієї з Договірних Сторін, скріплені печаткою та засвідчені підписом компетентної особи, мають силу документа на території другої Договірної Сторони без будь-якого іншого засвідчення. Це стосується також копій та перекладів, що засвідчені відповідним органом. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін визнаються офіційними, вважаються такими ж й на території другої Договірної Сторони.

Таким чином між Україною та Естонською республікою укладено договір, який скасовує будь-яке додаткове засвідчення офіційних документів, а тому для використання на території України офіційного документа, виданого компетентним органом Естонської республіки, додаткової легалізації не потрібно.

Щодо доводів апеляційної скарги представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області стосовно відсутності в наданих позивачем документах відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за №135/13402, свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2022 року витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області належним чином засвідчені копії документів, які подавала ОСОБА_1 для призначення одноразової грошової допомоги та пенсії в разі втрати годувальника, відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 року за №135/13402.

02.06.2022 року за вих. 2000-0902-7/32232 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області на виконання ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2022 року по справі № 520/6676/21 надало для долучення до матеріалів справи копії таких документів: заява, документи на Естонській мові, звещение о причине смерти, довідка про смерть.

Колегія суддів дослідивши зазначені матеріали справи, встановила, що ОСОБА_1 звертаючись до Головного управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення одноразової грошової допомоги та пенсії в разі втрати годувальника надала відповідачу: "Извещение о причине смерти" № 283950 від 22.01.2020 року в якому повідомляється що ОСОБА_2 помер та зазначена причина смерті; та Довідку про смерть, зареєстровану в Естонській установі реєстрації актів цивільного стану № 1-11-2020/824/1 від 23.01.2020 р., яка підтверджує, що ОСОБА_2 дійсно помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Офіційний переклад наведених документів виконаний присяжним перекладачем з естонської мови на українську та російські мови Ростислав Чикальський, Естонська Республіка, призначений на посаду 20 січня 2016 р., кваліфікаційне свідоцтво № 79, видане 8 лютого 2016 р. міністром юстиції Естонської Республіки.

Аналізуючи наведене, колегія суддів наголошує, що не викликає жодних сумнівів те, що позивачем надано всі необхідні документи, передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402, в тому числі і довідку про смерть чоловіка ОСОБА_2 , що з огляду на вищевказані правові акти є офіційним документом і на території України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявні підстави для задоволення позовних вимог в частині скасування Рішення про призначення одноразової грошової допомоги та пенсії в разі втрати годувальника, передбаченої Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 16.03.2021 року Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги та пенсії в разі втрати годувальника, за померлого чоловіка ОСОБА_2 .

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплатити з дати первісного звернення ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу та пенсію в разі втрати годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_2 , колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (у редакції протоколів № 11 та № 14 (04 листопада 1950 року) визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І цієї Конвенції.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова частина права на соціальний захист, є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на виплати у сфері соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі "Міллер проти Австрії", де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні "Гайгузус проти Австрії" від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для повного захисту порушених прав позивача необхідно зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити їй одноразову грошову допомогу та пенсію у зв`язку з втратою годувальника, відповідно до положень статті 36, п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з дати первісного звернення з урахуванням проведених виплат.

Відповідно до п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2021 року по справі № 520/6676/21 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2021 по справі № 520/6676/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя З.О. Кононенко
Судді О.М. Мінаєва В.А. Калиновський