Справа № 580/2460/21
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2022-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2460/21 Суддя першої інстанції: Валентин ГАРАЩЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Янакофф» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2021 року Приватне підприємство «Янакофф» (далі - Позивач, ПП «Янакофф») звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі - Відповідач, ГУ ДПС у Черкаській області) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 28.10.2020 №586/.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що положення ст. 128-1 Податкового кодексу України передбачають відповідальність за відсутність реєстрації рівнемірів і витратомірів, а не за порушення строку їх реєстрації. Крім того, суд підкреслив, що згадане обладнання мало бути встановлено Позивачеві до 15.03.2020, однак через запровадження карантину роботи були виконані пізніше, що, у свою чергу, не може мати негативних наслідків для платника податків.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом залишено поза увагою встановлені у ході перевірки факти реалізації ПП «Янакофф» пального у період з 01.04.2020 по 10.08.2020 із застосуванням рівнемірів-лічильників та витратомірів лічильників, які зареєстровані лише 11.08.2020, що є прямим порушенням вимог пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України. Крім того, наголошує, що сертифікату про форс-мажорні обставини, пов`язані із несвоєчасним встановленням обладнання, Позивач не надав, а відтак суд безпідставно визнав таку обставину форс-мажорною.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2022 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що працівниками ГУ ДПС у Черкаській області у вересні-жовтні 2020 року проведено фактичну перевірку діяльності ПП «Янакофф» щодо дотримання вимог законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, цільового використання пального та спирту етилового платника податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і пального за місцем фактичного провадження діяльності за адресою: Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Смілянська, 168, за період діяльності з 01.07.2019 по 01.10.2020, висновки якої зафіксовані в акті від 02.10.2020 №161/23-00-09-0122/35754859 (а.с. 7-10).

У ході перевірки встановлено порушення ПП «Янакофф» пп. пп. 230.1.2, 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України, а саме:

- на акцизному складі №1009521 реєстрація витратомірів/рівнемірів-лічильників рівня нафтопродуктів у резервуарі відбулася 11.08.2020, однак не було надано щоденних даних про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі у період з 01.04.2020 по 10.08.2020;

- мали місце факти несвоєчасного подання довідок про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального.

Примірник акта фактичної перевірки направлено на адресу ПП «Янакофф» 05.10.200 (а.с. 11).

За наслідками перевірки контролюючим органом 28.10.2020 прийнято податкове повідомлення-рішення форми «ПС» №586/, яким за порушення пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та п. 128-1.1 ст. 128-1 Податкового кодексу України до ПП «Янакофф» застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 160 000 грн (а.с. 12-13).

Указане податкове повідомлення-рішення за наслідками розгляду скарги ПП «Янакофф» від 18.11.2020 було залишено без змін рішенням ДПС України від 04.03.2021 №5006/6/99-00-06-03-01-06 (а.с. 15-19).

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 14, 75, 80, 128-1, 230 та п. п. 12, 18 підрозд. 5 розд. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, а також ряду інших нормативних актів, суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідальності за несвоєчасну реєстрацію витратомірів/рівнемірів-лічильників чинним законодавством не передбачено, що можливість їх реєстрації об`єктивно виникла після забезпечення встановлення обладнання, що було своєчасно неможливе у зв`язку з карантином.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України акцизний склад - це спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, а також приміщення, розташовані на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), за винятком приміщень для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального розпорядником акцизного складу.

Згідно пп. 14.1.224 п. 14.1 ст. 14 ПК України розпорядник акцизного складу - це суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), крім суб`єктів господарювання, які використовують приміщення, розташовані на митній території України, для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального.

Приписами п. 230.1. ст. 230 ПК України передбачено, що акцизні склади утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходжень до бюджету акцизного податку.

За правилами пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Пунктом 12 підрозділу 5 розділу XX ПК України передбачено, що розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки: акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 липня 2019 року; акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 жовтня 2019 року; акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Відповідно до вимог ст. 230 ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 891 затверджено Порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку (далі - Порядок № 891).

Згідно п. 2 Порядку № 891 витратомір-лічильник (далі - витратомір) - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки, призначений для безперервного вимірювання, запам`ятовування та відображення у фактичних умовах вимірювання кількості пального, що проходить через вимірювальний перетворювач у закритих, повністю заповнених трубопроводах; рівнемір - лічильник рівня пального у резервуарі (далі - рівнемір) - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки, призначений для вимірювання рівня пального, за яким обчислюється об`єм пального, що перебуває у резервуарі, за градуювальною таблицею резервуара; резервуар - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки у вигляді стаціонарної споруди або ємності, який призначений для здійснення операцій з обігу пального та його зберігання та для якого встановлена залежність його місткості від абсолютної висоти рівня пального в резервуарі, що оформлено у вигляді градуювальної таблиці; обіг пального - будь-які операції, що передбачають: фізичне отримання розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне (операції з виробництва, придбання, комісії, доручення, відповідального зберігання та інші операції); фізичний відпуск (відвантаження) розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне (операції з реалізації, комісії, доручення, відповідального зберігання та інші операції).

Отже, при визначенні загальної місткості розташованих на акцизному складі резервуарів беруться до уваги стаціонарні споруди або ємності, які призначені для здійснення операцій, що передбачають фізичне отримання розпорядником акцизного складу пального чи/або фізичний відпуск (відвантаження) розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне та його зберігання, при цьому акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Таким чином, обов`язок обладнання витратомірами-лічильниками кожного місця відпуску пального наливом з акцизного складу та рівнеміром-лічильником на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі, поширюється на розпорядника акцизного складу незалежно від здійснення фактичного відпуску нафтопродуктів. Самого факту зберігання пального на акцизному складі достатньо для необхідності виконання його розпорядником обов`язку із встановлення згаданого обладнання на резервуари та точки відпуску до 01.01.2020.

На момент проведення перевірки (22.09.2020-01.10.2020) діяла редакція пункту 18 підрозділу 5 «Особливості справляння акцизного податку та екологічного податку» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, яка передбачала, що норми пункту 128-1.1 статті 128-1 цього Кодексу застосовуються з 1 квітня 2020 року - до розпорядника акцизного складу, на акцизному складі якого розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу).

Отже законодавець встановив, що відповідальність розпорядників акцизних складів за відсутність обладнання акцизних складів, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального, витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками може наступити лише з 01.04.2020.

Таким чином, після 01.04.2020 розпорядник акцизного складу, де розташовані резервуари, в яких зберігається пальне, зобов`язаний був обладнати їх рівнемірами-лічильниками та зареєструвати на виконання вимог Податкового кодексу України щодо обов`язкового встановлення витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників.

Судова колегія звертає увагу, що Позивачем не заперечується, що встановлення витратомірів/рівнемірів-лічильників рівня товарів (продукції) у резервуарі відбулася по акцизному складу №.08.2020 (а.с. 80-88).

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що застосування штрафних санкцій за порушення наведених вище нормативних вимог визначене пунктом 128-1.1 ст. 128-1 ПК України, яким, зокрема, передбачено, що не обладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також не обладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

Викладене свідчить, що складом правопорушення, за яке передбачена фінансова санкція, є необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі. Водночас, як вірно підкреслено судом першої інстанції, указана норма та інші положення ст. 128-1 ПК України не передбачають відповідальності за порушення строку реєстрації зазначених рівнемірів та витратомірів, оскільки підставою для відповідальності є саме відсутність реєстрації такого обладнання.

Як було встановлено раніше, у ході перевірки контролюючим органом було встановлено наявність на акцизному складі витратомірів/рівнемірів-лічильників рівня нафтопродуктів, невідповідність цього обладнання вимогам чинного законодавства в акті перевірки не зафіксовано. На час проведення фактичної перевірки витратоміри/рівнеміри-лічильники були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується ГУ ДПС у Черкаській області.

Викладене, на переконання судової колегії, свідчить, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що Позивач не допустив порушення вимог пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, за яке п. 128-1.1 ст. 128-1 цього Кодексу передбачена відповідальність, оскільки на момент фактичної перевірки обладнання було зареєстроване, а, як було встановлено вище, відповідальності за несвоєчасну реєстрацію витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі положеннями п. 128-1.1 ст. 128-1 ПК України не передбачено.

Окремо судовою колегією враховується, що, як свідчать матеріали справи, між ПП «Янакофф» та ТОВ «Азс-Сервіс-Плюс» укладено договір від 11.04.2019 для обслуговування, ремонту, комплектацію обладнання АЗС.

Указане товариство має ліцензію від 15.03.2017 №11-Л на право здійснення діяльності з будівництва об`єктів IV і V категорій складності, а також дозвіл №401.13.71 від 31.12.2013 на виконання робіт підвищеної небезпеки з терміном дії до 31.12.2023.

Із змісту наданих Позивачем податкових накладних №14 від 11.04.2019, №18 від 16.04.2019, №3 від 05.06.2019, №65 від 17.07.2019, №10 від 09.09.2019, №11 від 09.09.2019, №54 від 28.11.2019 судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Азс-Сервіс-Плюс» у порядку підготовки до встановлення рівнемірів-лічильників виконано діагностику і заміну контролерів управління паливо-роздавальних колонок з допоміжним обладнанням, зачистку резервуарів, перевірку технічного стану резервуарів з застосуванням методу пневматичного випробування, калібрування резервуарів, діагностику і обслуговування клапанів дихальних, встановлення рівнемірів рівня пального з застосуванням консолі з екраном, зондів, поплавків для бензину, поплавків для дизелю.

Позивач оплатив виконання вищенаведених робіт, що підтверджується відповідними банківськими виписками. Відповідно до наданого замовлення до TOB ТОВ «Азс-Сервіс-Плюс» виконання вказаних робіт мало бути завершено до 15.03.2020.

Поряд з цим, листами від 10.03.2020 та від 16.03.2020 ТОВ ТОВ «Азс-Сервіс-Плюс» повідомило ПП «Янакофф» про затримку виконання завдання і отриманого замовлення у зв`язку з тим, що обладнання яке необхідно встановити є іноземного виробництва та у зв`язку запровадженим карантину внаслідок пандемії коронавірусу COVID-2019 не може вчасно здійснити поставку та монтаж обладнання.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що Позивач здійснив замовлення, оплату та усіх залежних від нього заходів, щодо встановлення рівнемірів-лічильників, однак у зв`язку з об`єктивних причин не мав змоги до 01.04.2020 обладнати наявні у нього резервуари.

Водночас, колегія суддів не може погодитися з тим, що у спірному випадку мали місце само форс-мажорні обставини, адже, як вірно підкреслено Апелянтом, відповідно до Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» такі обставини підтверджуються, за заявою зацікавленої особи, сертифікатами, які видає Торгово-промислова палата України чи її регіональні органи. Однак указаного вище документа Позивач не подав, що свідчить про помилковість твердження суду першої інстанції про існування саме форс-мажорних обставин у межах спірних правовідносин.

Разом з тим, на переконання судової колегії, невірне застосування судом першої інстанції положень Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» не вплинуло на правильність встановлених фактичних обставин і застосованих норм Податкового кодексу України, а відтак не може мати своїм наслідком зміну правильного за своєю суттю висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 08 червня 2022 року.