Справа № 160/4128/22
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2022-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

30 травня 2022 року Справа № 160/4128/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхно І.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до відповідача 1 Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, відповідача 2 Комісії з надання адресної матеріальної допомоги громадянам міста на лікування або на вирішення соціально-побутових проблем Виконавчого комітету Павлоградської міської ради про визнання протиправним нормативно-правового акту в частині, визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

22.02.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідачка 1 Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, відповідача 2 Комісії з надання адресної матеріальної допомоги громадянам міста на лікування або на вирішення соціально-побутових проблем Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, третя особа: Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради, у якому позивач просить суд:

- встановити відсутність компетенції (повноважень) у Виконавчого комітету Павлоградської міської ради приймати рішення щодо виключення із складу осіб, які мають право на соціальну послугу - адресну матеріальну допомогу на лікування за рахунок коштів місцевого бюджету, фізичних осіб, які фактично проживають в місті Павлограді Дніпропетровської області без реєстрації за місцем проживання;

- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Павлоградської міської ради щодо невлючення до назви і змісту пунктів Положення про комісію з надання адресної матеріальної допомоги громадянам міста на лікування або на вирішення соціально-побутових проблем та Порядку надання адресної матеріальної допомоги громадянам міста на лікування або на вирішення соціально-побутових проблем, які затверджені рішенням Виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 26 грудня 2018 року №934, зі змінами, затвердженими рішеннями Виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 23 вересня 2020 року №721 і від 14 квітня 2021 року №284, словосполучення «мешканець міста», та зобов`язати Виконавчий комітет Павлоградської міської ради внести зміни до назви і змісту пунктів вищезазначених положення і порядку, а саме, замінити словосполучення «громадянин міста» на словосполучення «мешканець міста» для усунення дискримінації щодо права на соціальний захист у формі надання адресної матеріальної допомоги на лікування за рахунок коштів місцевого бюджету;

- визнати протиправним та нечинним в пункті 2 Порядку надання адресної матеріальної допомоги громадянам міста на лікування або на вирішення соціально- побутових проблем в редакціях, затвердженого рішеннями Виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 26 грудня 2018 року №934, від 23 вересня 2020 року №721 і від 14 квітня 2021 року №284 словосполучення «громадянам міста, які зареєстровані в м. Павлограді», як дискримінаційне, та зобов`язати Виконавчий комітет Павлоградської міської ради внести зміни до вищезазначеного пункту порядку, а саме, замінити словосполучення «громадянам міста, які зареєстровані в м. Павлограді» на словосполучення «мешканцям міста»;

- визнати протиправним і скасувати рішення Комісії з надання адресної матеріальної допомоги громадянам міста на лікування або на вирішення соціально-побутових проблем Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, яке оформлено протоколом №1 засідання комісії від 05 липня 2021 року, в частині відмови у наданні матеріальної допомоги на лікування ОСОБА_1 за її заявою від 30 березня 2021 року на підставі пункту 2 Порядку надання адресної матеріальної допомоги громадянам міста на лікування або на вирішення соціально-побутових проблем, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 26 грудня 2018 року №934 зі змінами, яким встановлено, що допомога надається громадянам міста, які зареєстровані в місті Павлограді, та зобов`язати вищезазначену комісію повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30 березня 2021 року щодо надання матеріальної допомоги на лікування.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2022 адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без руху та запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду:

- пояснення щодо підстав об`єднання в одне провадження заявлених позовних вимог у відповідності до частини 1 статті 172 КАС України з наданням відповідних доказів за наявності;

- обґрунтоване клопотання про залучення тертої особи до участі у справі;

- уточненого адміністративного позову, який містить ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відповідача 2, із зазначенням дати, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а також його копії для направлення відповідачу у справі відповідно до їх кількості, а в разі подання позову після закінчення строків, установлених законом позивач має подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з відповідними доказами поважності причин його пропуску.

Копію вказаної ухвали направлена засобами поштового зв`язку на адресу позивача, зазначену в позовній заяві, та відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримано останньою 19.04.2022. Тобто, строк для усунення недоліків до 29.04.2022.

29.04.2022 засобами електронної пошти від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої ОСОБА_1 було додано позовну заяву відповідача 1 Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, відповідача 2 Комісії з надання адресної матеріальної допомоги громадянам міста на лікування або на вирішення соціально-побутових проблем Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, у якій позивач просила суд:

- поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з цим позовом.

- розглянути справу з дотриманням норм матеріального і процесуального права і ухвалити законне і обґрунтоване рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 :

визнати протиправним і скасувати рішення Комісії з надання адресної матеріальної допомоги громадянам міста на лікування або на вирішення соціально-побутових проблем Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, яке оформлено протоколом №1 засідання комісії від 05 липня 2021 року, в частині відмови у наданні матеріальної допомоги на лікування ОСОБА_1 за її заявою від 30 березня 2021 року на підставі пункту 2 Порядку надання адресної матеріальної допомоги громадянам міста на лікування або на вирішення соціально-побутових проблем, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 26 грудня 2018 року №934 зі змінами, яким встановлено, що допомога надається громадянам міста, які зареєстровані в місті Павлограді, та зобов`язати вищезазначену комісію повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30 березня 2021 року щодо надання матеріальної допомоги на лікування;

визнати протиправним в пункті 2 Порядку надання адресної матеріальної допомоги громадянам міста на лікування або на вирішення соціально-побутових проблем в редакціях, затверджених рішеннями Виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 26 грудня 2018 року №934, від 23 вересня 2020 року №721 і від 14 квітня 2021 року №284: «Допомога надається громадянам, які зареєстровані в м. Павлоград та потребують лікування або вирішення соціально- побутових проблем, але не більше одного разу на рік згідно з Переліком документів необхідних для надання матеріальної допомоги», - використання словосполучення «які зареєстровані в м. Павлоград» як дискримінаційного, та визнати нечинним пункт 2 вищезазначеного Порядку в частині словосполучення «які зареєстровані в м. Павлоград».

Оскільки у період з 25.04.2022 по 27.05.2022 головуючий суддя Юхно І.В. перебувала у відпустці, а 28.05.2022-29.05.2022 були вихідними днями, суд вирішує питання про можливість відкриття провадження у справі в перший робочий день 30.05.2022.

Суд зазначає, що в тексті вищевказаної позовної заяви щодо строку звернення до адміністративного суду з позовом, позивачем було вказано, що про рішення Комісії з надання адресної матеріальної допомоги громадянам міста на лікування або на вирішення соціально-побутових проблем Виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 05.07.2021р. щодо відмови в наданні матеріальної допомоги на лікування за заявою від 30.03.2021р. ОСОБА_1 довідалась 26.11.2021р. із відповіді Відповідача 1 на її запит від 14.11.2021р., а копії документів (витяг з протоколу, рішення ВК ПМР, положення про комісію, порядок) позивач отримала 31.12.2021р., після ознайомлення з якими з`ясувала протиправність рішення Комісії про відмову в призначенні матеріальної допомоги на лікування та протиправність рішень ВК ПМР (положення про комісію, порядок), якими затверджені дискримінаційні норми надавати матеріальну допомогу на лікування на території міста виключно особам, які зареєстровані в м. Павлограді.

Крім того, позивачем наголошено, що розбиратися з питанням щодо законності/незаконності рішення про відмову у наданні матеріальної допомоги на лікування та встановлення фактів порушення її прав, свобод чи інтересів стало можливим лише після отримання позивачем 31.12.2022р. витребуваних копій документів, зокрема, витягу з протоколу від 05.07.2022р., положення про комісію, порядку надання адресної матеріальної допомоги, які оскаржуються в цьому позові. На думку позивача, її поведінка не була пасивною, оскільки з 14.11.2021р. по 31.12.2021р. тривала переписка між позивачем і Відповідачем 1, який, будучи розпорядником витребуваної інформації, з невідомої причини, передав запит ОСОБА_1 на інформацію для виконання до Управління соціального захисту ПМР, який не є розпорядником інформації і не має права завіряти копії документів, видавником яких є ВК ПМР. В період з 31.12.2021р. до 22.02.2022р. позивачем вивчались надані документи і нормативна база, та готувався цей адміністративний позов.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 6 статті 161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Наведений висновок узгоджується з неодноразово викладеною правовою позицією Верховного Суду, зокрема у постановах від 31.03.2021 по справі № 240/12017/19 та від 14.07.2021 у справі № 560/964/17.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про поважність наведених в клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення Комісії з надання адресної матеріальної допомоги громадянам міста на лікування або на вирішення соціально-побутових проблем Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, яке оформлено протоколом №1 засідання комісії від 05 липня 2021 року, в частині відмови у наданні матеріальної допомоги на лікування ОСОБА_1 за її заявою від 30 березня 2021 року.

Поряд із цим, суд звертає увагу, що в тексті позовної заяви, поданої на усунення недоліків, ОСОБА_1 було наведено пояснення щодо підстав об`єднання в одне провадження заявлених позовних вимог, відповідно до яких, на думку позивача, в позові заявлено дві позовні вимоги, які пов`язані між собою.

Позивач вважає, що оскільки суд не зможе задовольнити першу вимогу позивача, якщо одночасно не будуть оскаржені положення нормативно-правових актів місцевого самоврядування, які стали підставою для відмови в наданні матеріальної допомоги на лікування, зокрема, така норма, що матеріальна допомога надається громадянам міста, які зареєстровані в місті Павлограді, у зв`язку з чим позивачем і заявлена друга позовна вимога.

Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

З огляду на положення статті 20 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно фізичної особи, вирішуються окружним адміністративним судом.

Згідно з частиною 1 статті 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

У статті 4 КАС України надано визначення таким поняттям, як:

- нормативно-правовий акт це акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування (п.18 ч.1 ст.4 КАС України);

- індивідуальний акт це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п.19 ч.1 ст.4 КАС України).

При цьому, суд враховує, що Великою Палатою у постанові від 16 жовтня 2018 року в справі № 9901/415/18 сформовано правовий висновок, згідно з яким за владно-регулятивною природою всі юридичні акти поділяються на правотворчі, правотлумачні (правоінтерпретаційні) та правозастосовні.

Нормативно-правові акти належать до правотворчих, а індивідуальні до правозастосовних.

У вітчизняній теорії права загальновизнано, що нормативно-правовий акт це письмовий документ компетентного органу держави, уповноваженого нею органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта, в якому закріплено забезпечуване нею формально обов`язкове правило поведінки загального характеру. Такий акт приймається як шляхом безпосереднього волевиявлення народу, так і уповноваженим на це суб`єктом за встановленою процедурою, розрахований на невизначене коло осіб і на багаторазове застосування.

Натомість, індивідуально-правові акти, як результати правозастосування, адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; вміщують індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише у письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.

З огляду на вказане нормативно-правовий акт містить загальнообов`язкові правила поведінки (норми права), тоді як акт застосування норм права (індивідуальний акт) - індивідуально-конкретні приписи, що є результатом застосування норм права; вимоги нормативно-правового акта стосуються всіх суб`єктів, які опиняються у нормативно регламентованій ситуації, а акт застосування норм права адресується конкретним суб`єктам і створює права та/чи обов`язки лише для цих суб`єктів; нормативно-правовий акт регулює певний вид суспільних відносин, а акт застосування норм права - конкретну життєву ситуацію; нормативно-правовий акт діє впродовж тривалого часу та не вичерпує дію фактами його застосування, тоді як дія акта застосування норм права закінчується у зв`язку з припиненням існування конкретних правовідносин.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що в позовній заяві позивачем одночасно оскаржуються індивідуальний акт (рішення Комісії з надання адресної матеріальної допомоги громадянам міста на лікування або на вирішення соціально-побутових проблем Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, яке оформлено протоколом №1 засідання комісії від 05 липня 2021 року, в частині відмови у наданні матеріальної допомоги на лікування ОСОБА_1 за її заявою від 30 березня 2021 року) та нормативно-правовий акт (пункт 2 Порядку надання адресної матеріальної допомоги громадянам міста на лікування або на вирішення соціально-побутових проблем в редакціях, затвердженого рішеннями Виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 26 грудня 2018 року №934, від 23 вересня 2020 року №721 і від 14 квітня 2021 року №284), на підставі якого відповідачем було прийнято вказаний індивідуальний акт.

При цьому, суд звертає увагу, що приписами статті 264 КАС України визначені особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень, відповідно до частини 2 якої право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Водночас, частиною 8 вказаної статті передбачено, що адміністративна справа щодо оскарження нормативно-правових актів вирішується за правилами загального позовного провадження.

Тоді як, спори про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень за нормами КАС України можуть бути розглянуті судом й за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд акцентує увагу, що прийняття суб`єктом владних повноважень індивідуального акту на підставі певних нормативно-правових актів не є автоматичною підставою для оскарження таких нормативно-правових актів.

Більш того, об`єднання таких позовних вимог, щодо яких КАС України передбачено різні порядки розгляду, різні обставини та докази, які мають бути встановлені судом в ході їх розгляду, свідчить про помилковість тверджень позивача про пов`язаність заявлених ОСОБА_1 позовних вимог між собою та необхідність їх об`єднання в одне провадження.

Наведені позивачем обґрунтування свідчать про те, що ОСОБА_1 помилково ототожнюються поняття пов`язаності позовних вимог підставою виникнення та прийняття індивідуального акту на підставі нормативно-правового акту.

Суд також наголошує, що позивачем не було наведено жодних пояснень взаємозв`язку заявлених позовних вимог, а саме: яким чином скасування судом нормативно-правового акту, чинного на день прийняття індивідуального акту, може вплинути на розгляд судом спору щодо правомірності такого індивідуального акту.

Отже, позивачем не було надано до суду пояснення щодо підстав об`єднання в одне провадження заявлених позовних вимог у відповідності до частини 1 статті 172 КАС України з наданням відповідних доказів за наявності.

Тобто, вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху не виконано позивачем в повному обсязі.

Таким чином, встановлений судом строк, позивач не усунув в повному обсязі недоліки позовної заяви.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Частиною 5 зазначеної статті передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відповідно до частини 6 статті 120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Як вже зазначено судом вище, у зв`язку з перебуванням головуючого суді Юхно І.В. у період з 25.04.2022 по 27.05.2022 у відпустці, з урахуванням того, що 28.05.2022-29.05.2022 були вихідними днями, суд вирішує питання про повернення позовної заяви у перший робочий день 30.05.2022.

З огляду на вищезазначене, враховуючи вищенаведені норми, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 169, 248, 256 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача 1 Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, відповідача 2 Комісії з надання адресної матеріальної допомоги громадянам міста на лікування або на вирішення соціально-побутових проблем Виконавчого комітету Павлоградської міської ради про визнання протиправним нормативно-правового акту в частині, визнання протиправним та скасування рішення повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачу разом з матеріалами адміністративного позову.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 КАС України.

Суддя І.В. Юхно