Справа № 420/9915/21
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2022-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/9915/21
Головуючий в 1 інстанції: Балан Я.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів:СеменюкаГ.В., ДомусчіС.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2021 року по справі № 420/9915/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Короткийзмістпозовнихвимог.
Позивач звернувся до суду за дміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №272 від 06.04.2021 року, згідно з пунктом 2 частини 2 якого, за скоєне правопорушення ОСОБА_1 , командира господарчого відділення взводу забезпечення гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи Військової частини НОМЕР_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено дисциплінарне стягнення - «догана»;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 моральну шкоду у розмірі 200000,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що ним не вчинялось жодного дисциплінарного проступку, а притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення «догани» є протиправним, необ`єктивним та безпідставним.

Також зазначав, що у порушення порядку накладення дисциплінарних стягнень, визначеного статтями 83 - 95 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та порядку виконання дисциплінарних стягнень, визначеного статтями 96 - 98 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Військовою частиною НОМЕР_1 службове розслідування - не проводилося, висновки службового розслідування відсутні.

Крім того, на думку позивача, притягнення його Військовою частиною НОМЕР_1 до дисциплінарної відповідальності, за відсутності скоєного дисциплінарного проступку, завдало йому моральної шкоди, яка належить до стягнення.

Короткийзмістрішеннясудупершоїінстанції.
Одеський окружний адміністративний суд позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №272 від 06.04.2021 року, згідно з п.2 ч.2 якого, за скоєне правопорушення, ОСОБА_1 , командира господарчого відділення взводу забезпечення гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи Військової частини НОМЕР_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено дисциплінарне стягнення - «догана»; стягнення з Військової частини НОМЕР_1 моральної шкоди у розмірі 200000,00 гривень задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасував наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №272 від 06.04.2021 року, у частині притягнення командира господарчого відділення взводу забезпечення гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення «догани»

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції, представник Військової частини НОМЕР_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі вказує, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- позивачем пропущено строки звернення до суду, оскільки він дізнався про наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності за низьку виконавчу дисципліну» від 06.04.2021 №272 ще в квітні місяці 2021 року.

- вважаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , позивач повинен був оскаржити наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 06.04.2021 № 272 в місячний строк, тобто, шляхом подачі позову до суду до 06.05.2021.

31.01.2022 позивачем надано відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін.

Обставини справи.
Судом першої інстанції встановлено, що 25.06.2020 року, між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України, в особі командира Військової частини НОМЕР_1 , укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського складу.

Згідно витягу з Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №94-РС від 25.06.2020 року, ОСОБА_1 призначено на посаду командира господарчого відділення взводу забезпечення реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи Військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №416 від 28.07.2020 року, ОСОБА_1 призначено на посаду старшини зведеної роти морської піхоти.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №272 від 06.04.2021 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності за низьку виконавчу дисципліну», командиру господарчого відділення взводу забезпечення гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи ОСОБА_1 , за порушення вимог статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України щодо порядку носіння форми одягу та неохайного зовнішнього вигляду, оголошено «Догану».

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ прийнято без дотримання статей 84-87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, оскільки останній не містить причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, ступеня вини, характеру та обставин вчинення правопорушення, його наслідків, попередньої поведінки військовослужбовця, а також тривалості військової служби та рівня знань про порядок служби.

Крім того, зауважив, що посилання на заходи, які вживаються командуванням військової частини щодо підняття рівня виконавчої дисципліни серед особового складу, однак продовжують мати місце випадки неналежного виконання заходів повсякденної діяльності - не могло бути підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, за відсутності зазначення характеру та обставин вчинення правопорушення, його наслідків, тощо.

Пунктами 84, 85 та 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачена можливість проведення службового розслідування перед прийняттям рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення.

Суд першої інстанції також вказав, що слово «може» означає, що на командира не покладається обов`язок з проведення службового розслідування перед накладенням дисциплінарного стягнення. Вирішення питання проводити службове розслідування чи ні, окрім випадків їх обов`язковості, законодавець залишив на розсуд керівника. У даному випадку, проведенням службового розслідування можливо було б встановити всі істотні факти (причини, умови, вину, характер правопорушення, наслідки, тощо) вчинення позивачем правопорушення щодо порядку носіння форми одягу та неохайного зовнішнього вигляду. Однак, оскаржуваний позивачем наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності вищевказаних фактів та обставин не містить.

Зазначив, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, під час судового розгляду справи не доведено правомірності накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №272 від 06.04.2021 року, згідно з пунктом 2 частини 2 якого позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди судом першої інстанції вказано, що позивачем не надано суду жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв`язку між наказом відповідача та завданням йому моральної шкоди, а також не зазначено, на яких критеріях розрахунку базується заявлена позивачем до відшкодування сума у розмірі 200 000,00 гривень.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.
За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 5 статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України, у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25 березня 1992 року.

Згідно частини 1 статті 2 Закону №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статті 4 Закону №2232-XII, Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року (далі - Статут).

Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Згідно статті 26 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» №551-XIV від 24.03.1999 року, затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно статті 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Згідно статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтею 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення (порушення військової дисципліни та громадського порядку) визначено Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у Збройних силах України, яка затверджена Наказом Міністра оборони України №82 від 15.03.2004 року та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 30.03.2004 року за №385/8984 (далі - Інструкція №82).

Пунктом 1.2. Інструкції №82 визначено, що службове розслідування проводиться у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду; невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичної сили, зброї або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільного населення; порушення правил несення вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити тяжкі наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб.

Пунктами 84, 85 та 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.

З аналізу вищевикладених норм законодавства вбачається, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення за видами, встановленими статтею 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

При цьому, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, яке має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником) і дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення.

Відповідно до статті 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани за порушення статті 11 Статуту щодо порушення порядку носіння форми одягу та неохайного зовнішнього вигляду.

З огляду на вищевказана, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те що оскаржуваний наказ прийнято без дотримання статей 84-87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, оскільки останній не містить причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, ступеня вини, характеру та обставин вчинення правопорушення, його наслідків, попередньої поведінки військовослужбовця, а також тривалості військової служби та рівня знань про порядок служби.

Крім того, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, про те що посилання на заходи, які вживаються командуванням військової частини щодо підняття рівня виконавчої дисципліни серед особового складу, однак продовжують мати місце випадки неналежного виконання заходів повсякденної діяльності - не може бути підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, за відсутності зазначення характеру та обставин вчинення правопорушення, його наслідків, тощо.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, з підстав недоведеності її спричинення наказом відповідача, відсутності належних доказів, якими підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Доводи апеляційної скарги.
Колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта про те, що позивач дізнався про наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності за низьку виконавчу дисципліну» від 06.04.2021 №272 ще в квітні 2021 року, а тому повинен був оскаржити наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 06.04.2021 № 272 в місячний строк, тобто, шляхом подачі позову до суду до 06.05.2021, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 97 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Також, порядок ознайомлення з наказом про накладення дисциплінарного стягнення регламентується Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 21 листопада 2017 року №608 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 р. за №1503/31371.

Відповідно до п. 2 Порядку №608 дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник).

У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Таким чином, законодавством визначено декілька способів повідомлення військовослужбовця про накладення на нього дисциплінарного стягнення.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази доведення до ОСОБА_1 змісту оскаржуваного наказу №272 від 06.04.2021 в будь-який, передбачений законодавством спосіб.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, під час судового розгляду справи не доведено ознайомлення ОСОБА_1 з оскаржуваним наказом 06.04.2021 року, або в будь-який інший день.

Згідно з частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано у межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині 2 статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною 5 статті 122 КАС України.

Суд зауважує, що законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

При цьому строк в один місяць визнано законодавцем достатнім для того, щоб у справах про проходження публічної служби особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові по справі №380/2355/20 від 28 травня 2021 року.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли їй стало відомо про прийняття певного рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, внаслідок чого відбулося порушення прав, свобод чи інтересів особи. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому повинна слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дії, і у неї не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Як вбачається з матеріалів справи і підтверджується відповідними доказами, 19 травня 2021 року представнику позивача адвокату Ролінському В.І. надано відповідь на адвокатський запит від 13 травня 2021 року, зареєстровану за №2040/225 у військовій частині НОМЕР_1 13 травня 2021 року, щодо військовослужбовця військової служби за контрактом старшого сержанта військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

У відповіді військової частини НОМЕР_1 від 19 травня 2021 року №226/1096 зокрема зазначено, що розслідування щодо стягнення(нь) не проведено, але видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 06.04.2021 року №272 (з адміністративно-господарської діяльності), згідно з пунктом якого, за скоєне правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та позивачу оголошено дисциплінарне стягнення «догана». Зазначене дисциплінарне стягнення - догана занесена до розділу Стягнення, Службової картки військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 (порушення статті 11 Статуту ВС ЗСУ щодо носіння форми одягу та неохайного зовнішнього вигляду, вчиненого 06.04.2021р.), позивача ОСОБА_1 .

У свою чергу, з позовною заявою до Одеського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 звернувся 14.06.2021 року, тобто протягом строку передбаченого частиною 5 статті 122 КАС України.

Таким чином позивачем не пропущено строки звернення до адміністративного суду для оскарження наказу.

Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2021 року по справі № 420/9915/21 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2021 року по справі № 420/9915/21 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.