Справа № 640/25040/21
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2022-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т.,

секретаря Вишняк В.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Фонда гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення суми відшкодування банківського вкладу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 вересня 2021 року, -

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Фонда гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) про стягнення суми відшкодування банківського вкладу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 вересня 2021 року відмовлено у відкритті провадження в справі.

Не погоджуючись із ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, правові підстави для відмови у відкритті провадження відсутні.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі пункта 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити, а ухвалу суду - скасувати, з таких підстав.

Судом установлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2017 року в справі №826/14730/16, яка набрала законної сили 31 березня 2020 року, зобов`язано уповноважену особу Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Авант-Банк» подати до Фонду зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, стосовно рахунків ОСОБА_1 , відкритих у ПАТ «Авант-Банк», у межах гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами.

03 листопада 2020 року місцевим судом видано виконавчий лист.

Позивач зазначає, що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 03 серпня 2020 року внесено запис про припинення ПАТ «Авант-Банк», а всупереч вимогам законодавства рішенням суду на даний час Уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Авант-Банк» не виконано, чим позбавлено права позивача на подальшу виплату.

Не породжуючись з такою бездіяльністю відповідача, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з цим позов.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що спір у справі №640/25040/21 та спір у справі №826/14730/16 є тотожними, оскільки виникли між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення, оскільки підставою звернення до суду є незгода позивача з бездіяльністю відповідача щодо виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2017 року в справі №826/14730/16.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пунктів 3 та 6 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 КАС України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Апеляційний суд звертає увагу, що судовим рішенням у справі №826/14730/16 зобов`язано саме Уповноважену особу Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Авант-Банк» вчинити дії.

Водночас Фонд до участі у згаданій справі не залучався та на останнього обов`язок вчинити певні дії не покладався, а отже судом першої інстанції передчасно зроблено висновок про те, що спір у справі №640/25040/21 та спір у справі №826/14730/16 є тотожними.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що судом першої інстанції не встановлено чи включено позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування вкладу за рахунок коштів Фонду та чи виплачено позивачу кошти за вкладом.

Дані питання підлягають з`ясуванню під час розгляду справи по суті, а не на стадії подання позовної заяви.

Позовні вимоги у справі №640/25040/21 та у справі №826/14730/16 є різними за своєю юридичною природою. Предметом позову у рамках справи №640/25040/21 є стягнення коштів, що не було предметом позову у справі №826/14730/16.

Верховним Судом у постанові від 10 вересня 2021 року у справі № 340/407/20 викладено правовий висновок про те, що позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними і суддя не вправі відмовити у відкритті провадження у справі. Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

У даному випадку колегія суддів вважає, що і предмет, і підстави позову у справах №640/25040/21 та №826/14730/16 є різними, тому відмова у відкритті провадження у зв`язку з їх тотожністю є необґрунтованою.

Водночас посилання суду першої інстанції на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року в справі №806/2143/15, є недоречними, оскільки вона стосується інших фактичних обставин справи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що цей позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства в окремому судовому провадженні.

За змістом частини 1 статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду про відмову у відкриття провадження у справі як така, що постановлена з порушенням вище наведених норм процесуального права, - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 33, 34, 170, 243, 311, 316, 320, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 вересня 2021 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді О.Є. Пилипенко

Л.Т. Черпіцька