Справа № 560/18877/21
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2022-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/18877/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстер П.М.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

07 червня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити переведення ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи в податковій службі з 08.09.1992 року по 04.11.2015 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи в органах місцевого самоврядування з 05.11.2015 по 01.11.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та виплачувати ОСОБА_2 , з 15.11.2021 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу " № 3723-ХІІ в розмірі 60 відсотків від заробітку зазначеного у довідці Чемеровецької селищної ради № 66 від 08.11.2021 року "Довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років)", та Довідки № 67 від 08.11.2021 виданої Чемеровецькою селищною радою "Довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка мас не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає державної служби".

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 15.11.2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про переведення із пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII. Однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №79 від 22.11.20121 позивачу відмовлено у задоволенні його заяви. Рішення мотивоване тим, що згідно трудової книжки позивав, посади на яких він працював не відносяться до категорій посад державних службовців визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів. Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним і просить задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 22.11.2021 №79 в частині не зарахування до стажу державної служби періоди роботи з 09.09.1992 по 26.06.2013, з 01.01.2014 по 04.11.2015, з 05.11.2015 по 01.11.2021.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи з 09.09.1992 по 26.06.2013, з 01.01.2014 по 04.11.2015 в органах податкової служби, з 05.11.2015 по 01.11.2021 в органах місцевого самоврядування.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог повністю. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував дійсних обставин справ та правильно не застосував норми матеріального права при вирішенні справи.

Відповідачем також подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в задоволенні вимог апеляційних скарг слід відмовити, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивач 15.11.2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності як інваліда 2-ї групи, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію державного службовця у відповідності до вимог п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ (надалі - Закон № 889-VІІІ) та вимог ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ (надалі - Закон № 3723-ХІІ).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області Рішенням №79 від 22.12.2021 відмовив у перерахунку пенсії, мотивуючи тим, що відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" на одержання пенсії по інвалідності державного службовця мають право особи, які на день набрання чинності Закону України від 10.12.2015 р. №889-VІІІ:

- мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.. 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;

- на день набрання чинності Законом № 889-VIII займають посади державної служби та мають не менше 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України. Також Співвідповідач повідомив, що відповідно до ст. 90 Закону № 889-УІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Співвідповідач розглянув надані мною документи та повідомив, що посади на яких працював Позивач, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 01.08.1987 р. не відносяться до категорій посад державних службовців визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ (зі змінами) та актами Кабінету Міністрів.

Листом від 08.12.2021 року позивача повідомлено про те, що позивачу відмовлено у переведенні на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу" з врахуванням довідок про заробітну плату від 08.11.2021 №66, №67, виданих Чемеровецькою селищною радою, оскільки нормами Закону № 889-VIII не передбачено призначення даного виду пенсії.

Зазначено, що станом на 01.05.2016 року позивач працював на посаді Свіршковецького сільського голови, яка не є посадою, віднесеною до відповідних категорій посад державних службовців.

Вказано, що, згідно записів трудової книжки позивач не працював на посадах, які відносяться до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723. Зазначеною статтею визначено сім категорій посад державних службовців, які вони могли обіймати у відповідних державних органах, та передбачено, що віднесення існуючих на той час посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії державних службовців нових посад провадиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом. Службовцям, які займали посади, віднесені до категорій посад державної служби, встановлювався відповідний ранг.

Періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Вважаючи, що прийняте рішення щодо відмови про переведення з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності державного службовця у відповідності до вимог Закону України "Про державну службу" є незаконним і таким, що порушує його право на пенсійне забезпечення, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що у спірному випадку належним способом захисту порушених прав позивача є саме визнання протиправним рішення, а не відмови у призначенні пенсії, оскільки така відмова оформлена відповідним рішенням. Крім того, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 з 15.11.2021 пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу".

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначаються Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Відповідно до положень ст. 46 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII визначені особливості стажу державної служби, а саме у частині 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Згідно пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Положеннями пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Таким чином, в даному випадку слід керуватись Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової служби.

Згідно з нормами п. 342.4 ст. 342 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Статтею 343 ПК України визначено, що посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються, зокрема, такі спеціальні звання: інспектор податкової служби I рангу; інспектор податкової служби II рангу; інспектор податкової служби III рангу, радник податкової служби III рангу.

Отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що період роботи позивача в органах державної податкової служби з 09.09.1992 по 26.06.2013 та з 01.01.2014 по 04.11.2015 зараховується до стажу державної служби. Період з 27.06.2013 по 31.12.2013 зараховано до стажу державної служби позивача відповідно до листа Головного управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 08.12.2021.

Визначаючись щодо зарахування до стажу державної служби період роботи в органах місцевого самоврядування з 05.11.2015 по 01.11.2021 колегія суддів враховує наступне.

Положеннями пункту 6 Порядку визначено, що обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Згідно пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби було визначено "Порядком обчислення стажу державної служби", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок №283).

Відповідно до норм пункту 2 Порядку № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Порядок №283 втратив чинність у зв`язку із затвердженням 25.03.2016 постановою № 229 Кабінету Міністрів України нового Порядку обчислення стажу державної служби.

Згідно з п. 4 Порядку №229 до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Відповідно до статті 14 Закону №2493-IIІ, в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад, зокрема, четверта категорія - посади селищних і сільських голів та п`ята категорія - посади старост.

Нормами пункту 4 частини 2 статті 46 Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Отже, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", входить до стажу державної служби.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26 червня 2018 року по справі №735/939/17.

З огляду на зазначене, період роботи позивача з 05.11.2015 по 01.11.2021 на посаді Свіршковецького сільського голови та старости сіл Свіршківці, Заліся, Демків підлягають зарахуванню до стажу державної служби. Тому, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області помилково вказує про те, що станом на 01.05.2016 року позивач не працював на посаді державного службовця.

Таким чином слідує, що стаж позивача на державній службі станом на 01.05.2016 складає понад 10 років, він є особою з інвалідністю ІІ групи.

Згідно з положеннями частин 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Отже, до 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 1 травня 2016 року, відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Водночас, законодавством визначено певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

Згідно з пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до положень пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч.9 ст.37 Закону №3723-XII пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Статтею 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV визначено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією - для осіб з інвалідністю II та III груп від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Станом на 1 травня 2016 позивач займав посаду перебував на державній службі (як встановлено вище).

Отже, позивач є інвалідом ІІ групи та має стаж на посаді державної служби понад 10 років, що є необхідним для призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст. 37 Закону № 3723-XII.

Враховуючи вищезазначені положення законодавства та встановлені в справі обставини колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що рішення головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № від 22.11.2021 (яким відмовлено у переведенні на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу", оскільки відсутній стаж на посаді державної служби), є протиправним та підлягає скасуванню в частині не зарахування позивачу до стажу державної служби періоди роботи з 09.09.1992 по 26.06.2013, з 01.01.2014 по 04.11.2015, з 05.11.2015 по 01.11.2021.

Водночас, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи суду першої інстанції, що у спірному випадку належним способом захисту порушених прав позивача є саме визнання протиправним рішення, а не відмови у призначенні пенсії, оскільки така відмова оформлена відповідним рішенням.

Відповідно до ч.9 ст.37 Закону №3723-XII пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Так, у відповідності до довідки Чемеровецької селищної ради №65 від 06.04.2022 вказано, що з 28.12.2016 згідно рішення першої сесії VII скликання від 27.12.2016 №10-1/2016 ОСОБА_1 виконував обов`язки старости у селах Свіршківці, Демківці, Залісся Чемеровецької селищної ради, вище зазначену посаду обіймає по даний час.

Позивач на час звернення до пенсійного органу із заявою від 15.11.2021 перебував на державній службі. Зазначена обставина залишилась поза увагою відповідача. Отже, позивачем не було дотримано такої умови для призначення пенсії по інвалідності згідно ст.37 Закону №3723-XII, як припинення державної служби.

Враховуючи встановлені обставини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 з 15.11.2021 пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" слід відмовити.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що він з 15.11.2021 року не займав посади державного службовця так як працював на посаді в органах місцевого самоврядування, то колегія суддів не бере їх до уваги, адже визначальним у даній справі є те, що позивачем не було припинено проходження державної служби, що суперечить вимогам ст. 37 Закону України "Про державну службу".

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону рішення відповідає.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сапальова Т.В.