Справа № 160/23769/21
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з дати її призначення з урахуванням сум заробітної плати зазначених у довідках про заробітну плату №018/331 від 17.02.2005 року виданої ПАТ Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського за період з 01.01.1997 по 30.06.2000 рр. та довідках Колективного наукового виробничого центру Інтер за період з 01.06.1995 по 31.12.1995 рр. і з 01.01.1996 по 31.12.1996 рр., оригінали яких містяться в пенсійній справі.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслідок загального захворювання, обчислену відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розмір її пенсії був призначений на підставі наданих нею довідок з підприємств за місцем роботи та у відповідності з її трудовою книжкою. Позивач зазначає, що з невідомих їй причин, ГУ ПФУ у Дніпропетровській області самостійно було зменшено розмір її пенсії з підстав нібито невідповідності довідок підприємств періоду її трудової діяльності за трудовою книжкою, при цьому, будь-яких доказів фальшивості, незаконності чи не легітимності її трудової книжки або наданих нею довідок будь-якими державними органами України до теперішнього часу не встановлено. Крім того, будь-яких уточнюючих запитів, листів чи службових перевірок щодо розходження відомостей по її роботі або трудовому стажу - органами УПФУ не здійснено, у зв`язку з чим, вважає такі дії відповідача протиправними.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року прийнято до свого провадження вказану справу та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.02.2022 року провадження по справі поновлено.
До суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що загальний розмір пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 01.03.2021 складає 2 200,00грн. Переплата пенсії утворилася у зв`язку з паданням довідки про заробітну плату за 60 місяців до 01.07.2000. При перевірці пенсійної справи було виявлено, що надана довідка не відповідає періоду трудової діяльності відповідно до трудової книжки позивачки. Відділом перерахунків пенсії приведено пенсійну справу у відповідність. Виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку, тому відділом перерахунків прийнято рішення від 02.06.2017 про утримання переплати в розмірі 20%. Враховуючи норми чинного законодавства, підстави для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з дати її призначення з урахуванням сум заробітної плати, зазначених у довідках про заробітну плату № 018/331 від 17.02.2005 року, виданої ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського», за період з 01.01.1997 по 30.06.2000 pp. та довідках Колективного наукового виробничого центру «Інтер» за період з 01.06.1995 по 31.12.1995 pp. і з 01.01.1996 по 31.12.1996 pp., у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відсутні.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.11.1995р. перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслідок загального захворювання, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.
01 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо причин зменшення розміру пенсії.
Відповідно до статті 33 Закону № 1058, пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: інвалідам 1 групи - 100 відсотків пенсії за віком; інвалідам ІІ групи - 90 відсотків пенсії за віком; інвалідам III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.
З 01 березня в осіб, які одержують пенсію відповідно до Закону № 1058 та які мають в наявності у жінок 30 років страхового стажу, розмір пенсійної виплати не може бути нижчим за 2 200,00 грн.
Загальний розмір пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 01.03.2021 складає 2 200,00 грн., з яких:
- 336,11 грн. - доплата за понаднормативний стаж роботи 19 років згідно з абзацем другим частини першої статті 28 Закону № 1058 (1769,00 грн. х 19%);
- 1 935,46- грн. - розмір пенсії по інвалідності (3870,92 грн. х 50%);
- 264,54 грн. - доплата до 2 200,00 грн.
Переплата пенсії утворилася у зв`язку з паданням довідки про заробітну плату за 60 місяців до 01.07.2000. При перевірці пенсійної справи було виявлено, що надана довідка не відповідає періоду трудової діяльності відповідно до трудової книжки позивачки. Відділом перерахунків пенсії приведено пенсійну справу у відповідність. Виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку, тому відділом перерахунків прийнято рішення від 02.06.2017 про утримання переплати в розмірі 20%.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог п. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058), суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 Закону № 1058, виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості.
Відповідно до ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788), органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Статтею 103 Закону № 1788 передбачено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.
Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 № 6-4 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 за № 374/7695.
Згідно із вимогами п. 3 цього Порядку, повернення коштів проводиться відповідно до статті 103 Закону № 1788 у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім`ї тощо.
Зі змісту зазначених норм Закону № 1058-IV, Закону № 1788 та Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 № 6-4 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 за № 374/7695, вбачається, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов, зокрема, зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних.
Таким чином, суд зазначає, що чинним законодавством визначаються дві самостійні підстави для відшкодування зайво сплаченої пенсії, кожна з яких визначає суб`єкта, на якого покладається такий обов`язок в залежності від того, хто із цих суб`єктів вчинив відповідні дії, що призвели до такої зайвої сплати. У випадку зловживань з боку пенсіонера - обов`язок відшкодування може бути покладений на нього, а у випадку подання недостовірних відомостей страхувальником - обов`язок відшкодування зайвих виплат покладається на цього страхувальника.
При цьому, суд звертає увагу, що відповідальність може бути покладена на громадянина на підставі частини першої статті 103 Закону № 1788-ХІІ виключно внаслідок зловживання з боку пенсіонера, яке може полягати, зокрема, в поданні ним документів з явно неправильними відомостями. Тобто, умовою є свідомі, активні та навмисні дії з боку пенсіонера, які призвели до надмірної виплати йому пенсії.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 13.11.2019 року по справі № 639/9467/16-а.
Таким чином, вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.
При цьому порядок утримання (стягнення) надміру виплачених сум пенсій визначений статтею 50 Закону № 1058 та статтею 103 Закону № 1788, за правилами яких суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів ПФУ чи в судовому порядку (не більше як 20 % пенсії).
Суд зазначає, що зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону № 1788 є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які було відомо пенсіонеру.
Таким чином, відповідальність за достовірність даних, що враховуються при виплаті пенсії, а також обов`язок відшкодовувати надміру виплачені суми соціальних виплат, несуть пенсіонери - у разі не повідомлення органу пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, а також страхувальники - внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів.
Отже, суд приходить до висновку, що для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону.
Разом з тим, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, позивачу здійснено перерахунок та утримання пенсії за результатами перевірки, відповідно до якої встановлено, що надані довідки про заробітну плату №018/331 від 17.02.2005 року виданої ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» за період з 01.01.1997 по 30.06.2000 рр. та довідок КНВЦ «Інтер» за період з 01.06.1995 по 31.12.1995 рр. і з 01.01.1996 по 31.12.1996 рр. - не відповідають періоду трудової діяльності відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 .
Копії вказаних довідок та трудової книжки позивача НОМЕР_1 , наявні в матеріалах справи та були досліджені судом під час розгляду справи.
Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, суд виходить з презумпції дійсності документів, наданих для призначення пенсії, та презумпції добросовісності заявника ОСОБА_1 . Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 року по справі № 173/424/17.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідачем не надані докази на підтвердження наявності таких фактів, що позивач навмисно надала пенсійному органу довідку про заробітну плату з невірними показниками.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Аналізуючи спірні правовідносини, судом встановлено, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами щодо правомірної відмови позивачу у здійснені належних позивачеві пенсійних виплат.
За вказаних обставин, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд доходить висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про протиправність вчинених дій, які полягають у необґрунтованому зменшенні розміру пенсії та нарахуванні утримання з пенсії, а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити проведені утримання за весь період їх відрахування, у зв`язку з чим, позов підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Статтею 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України. Згідно з частинами 3, 4 цієї статті для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 24.04.2018 по справі № 814/1258/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що виграти на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості правової допомоги, а не лише з визначенням загальної вартості наданої допомоги. Такий розрахунок може бути відображений у звіті про виконану роботу, розрахунку чи акті здачі-приймання робіт із конкретизацією кожної вчиненої процесуальної дії.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
На підтвердження витрат сплати правової допомоги позивачем надано до матеріалів справи копії: ордеру серія АЕ від 16.09.2021, виданому на підставі договору про надання правової допомоги від 31.05.2021р. №37/21, акту обсягу робіт, акту прийому наданих послуг від 31.05.2021 на суму 4000грн., рахунку-фактори №37 від 31.05.2021р.
Суд звертає увагу, що копія договору про надання правової допомоги від 31.05.2021 № 37/21, на який є посилання в ордері від 19.09.2021 серія АЕ № 1090106, до матеріалів справи не надано, таким чином відсутня інформація щодо переліку послуг, які надаються позивачеві.
Крім того, Акт обсягу роботи адвоката за надання правової допомоги не містить дати та номеру його складання та відомостей до умов якого договору він складений. При цьому вказаний акт містить розрахунок за послугу «виїзди до суду», що не відповідає дійсності, оскільки дана позовна заява подана через систему «Електронний суд».
Також, долучені Акт прийому наданих послуг від 31.05.2021р. та рахунок-фактура на оплату наданих послуг від 31.05.2021р. не містять відомостей до якого саме договору вони складені.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до п. 6 та п. 10 ч. 6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо: оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд звертає увагу, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року справа призначена до розгляду та розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Суд дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплаченого ним суму судового збору у розмірі 908,00грн.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з дати її призначення з урахуванням сум заробітної плати зазначених у довідках про заробітну плату №018/331 від 17.02.2005 року виданої ПАТ Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського за період з 01.01.1997 по 30.06.2000 рр. та довідках Колективного наукового виробничого центру Інтер за період з 01.06.1995 по 31.12.1995 рр. і з 01.01.1996 по 31.12.1996 рр.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова