Справа № 640/2636/22
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2022-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/2636/22 Суддя (судді) першої інстанції: Чудак О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2022 року про відмову в забезпеченні позову у справі за заявою Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мілоцького Олега Леонідовича про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» через представника звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій просить суд: «заборонити Державному підприємству «СЕТАМ» та приватному виконавцю Київського міського виконавчого округу Мілоцькому Олегу Леонідовичу вчиняти дії щодо проведення електронного аукціону в межах виконавчого провадження №63342974 з реалізації житлового будинку №5-а, загальною площею 113,70 кв. м., та земельної ділянки (кадастровий номер::85:232:0020) площею 0,0904 га, що знаходиться за адресою: м. Київ, Подільський р-н, вулиця Бондарська, а також дії щодо оформлення результатів електронного аукціону, переходу права власності на майно».

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 січня 2022 року відмовлено в задоволенні заяви Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" про забезпечення позову.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити в повному обсязі (за текстом апеляційної скарги). Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми процесуального права.

Сторони були належним чином повідомлені про дату апеляційного розгляду справи - 06 червня 2022 року, проте у судове засідання не з`явилися. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в обґрунтування заяви представником зазначено, що заявник має намір звернутися до суду з позовом про визнання неправомірними дії приватного виконавця Київського міського виконавчого округу Мілоцького Олега Леонідовича щодо передачі заставленого майна - предмета іпотеки Акціонерного товариства «Ощадбанк» у межах виконавчого провадження, стягувачем у якому банк не є, - на реалізацію на електронному аукціоні Державному підприємству «СЕТАМ» та про зупинення реалізації.

Вказано, що незважаючи на відсутність умов, встановлених частиною першою статті 51 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець 29.12.2021 року передав майно на реалізацію на електронному аукціоні до Державного підприємства «СЕТАМ», про що Акціонерному товариству «Ощадбанк» стало відомо 17.01.2022 року з офіційного інтернет-сайту організатора торгів.

Окрім цього, передача майна на реалізацію відбулася при наявності в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна чинного обтяження - арешту від 11.12.2012 року з реєстраційним №13364970, накладеним постановою Служби безпеки України від 29.07.2012 року в межах кримінальної справи.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 150 КАС України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для однозначного висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 25.04.2019 року у справі № 826/10936/18, від 30.09.2019 року у справі № 826/10936/18, від 22.11.2019 року у справі № 640/18007/18.

В той же час, Верховний Суд у постанові від 17.04.2019 року (справа №705/4587/17) сформулював правову позицію, згідно з якою в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Колегія суддів апеляційної інстанції акцентує, що підстави, з яких може бути вжито заходів забезпечення позову, є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Як вбачається з поданих матеріалів та встановлено судом першої інстанції, в провадженні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького О. Л. перебуває зведене виконавче провадження №63345204 з примусового виконання виконавчих документів, а саме: виконавчий лист №756/3201/14 від 19.08.2020 року, виданий Оболонським районним судом міста Києва на виконання рішення цього суду від 13.02.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 1795575,00 грн та з примусового виконання виконавчого листа №756/3201/14, виданого 19.08.2020 року Оболонським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору в розмірі 3654,00 грн. Основне зобов`язання ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством «Ощадбанк» не виконане, а іпотека є чинною.

В межах цього провадження приватний виконавець 29.12.2021 року передав майно боржника на реалізацію на електронному аукціоні до Державного підприємства "СЕТАМ".

Разом з тим, ОСОБА_1 є позичальником (боржником) Акціонерного товариства "Ощадбанк" за Договором відновлювальної кредитної лінії №3782 від 29.08.2008 року, який згідно з іпотечним договором №12996 від 29.08.2008 року, укладеного між тими ж самими сторонами, забезпечений заставою майна, яке виконавцем передано на реалізацію.

Відповідно, заявник вказує, що має намір звернутися до суду з позовом про визнання неправомірними дії приватного виконавця Київського міського виконавчого округу Мілоцького Олега Леонідовича щодо передачі заставленого майна - предмета іпотеки Акціонерного товариства «Ощадбанк» у межах виконавчого провадження, стягувачем у якому банк не є, - на реалізацію на електронному аукціоні Державному підприємству «СЕТАМ» та про зупинення реалізації.

При цьому зазначає, що в разі проведення аукціону та оформлення його результатів задоволення позову не призведе до фактичного відновлення прав та інтересів, з метою захисту яких він має намір звернутися до суду.

Для забезпечення позову суд повинен на підставі доказів та з огляду на обставини справи, поведінку учасників переконатися, що загроза правам, свободам та інтересам особи має реальний характер. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в пункту 1 частини другої статті 150 КАС України.

Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів, повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що заявником належних та допустимих доказів, які б свідчили про необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача без вжиття заходів забезпечення позову, про які він просить, надано не було, так само як і не надано доказів, які б свідчили, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2022 року про відмову в забезпеченні позову - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.