Справа № 480/8766/21
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2022-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 червня 2022 року Справа № 480/8766/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Опімах Л.М.,
розглянувши за правилами спрощеного провадження без виклику сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/8766/21 за позовом Виробничо-комерційної приватної фірми "Плюс" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:
На думку податкового органу, позивач не нарахував податкові зобов`язання на вартість електричної енергії, використаної не в господарській діяльності.
З рішеннями податкового органу позивач не погоджується, просить визнати їх протиправними і скасувати, зазначаючи, що висновок податкового органу про допущення позивачем порушення не відповідає фактичним обставинам справи. Зокрема, основним видом діяльності ВКПФ «Плюс» є реалізація на експорт пухо - пір`яної суміші, електрична енергія використовується підприємством для роботи обладнання по обробці та сортуванню пір`я, наявність якого податковий орган не заперечує і зазначає про це в акті перевірки.
Податковий орган в акті перевірки робить висновок про те, що отримана ВКПФ «Плюс» електроенергія використана не ним, а іншим суб`єктом господарювання, проте, ці висновки податковий орган робить лише на підставі власних міркувань.
Відповідач подав відзив на позов, в якому проти задоволення вимог заперечив, зазначивши, що за результатами проведеної перевірки позивача встановлено завищення суми податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню у сумі 46 888 грн та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (ряд.21 декларації за лютий 2021 року) у сумі 159 459 грн. До такого висновку відповідач дійшов через те, що в ході перевірки не надані документи, які б підтверджували, що ВКПФ «Плюс» здійснював обробку (переробку) придбаного пір`я за адресою м. Суми, вул Прикордонна буд.14, а тому неможливо встановити напрям використання придбаної активної електричної енергії, підтвердити можливість підприємства ВКПФ «Плюс» спожити у процесі господарської діяльності значну кількість електроенергії.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що в період часу з 27.04.2021 по 05.05.2021 Головним управлінням ДПС у Сумській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку виробничо-комерційної приватної фірми «Плюс», за результатами якої складено Акт документальної позапланової виїзної перевірки щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету від 13 травня 2021 року № 2349/18-28-07-03-20/23999176/65 ( а.с.3-17).
Суд погоджується з рішенням податкового органу, вважає його правомірним, з огляду на таке.
Згідно з п.44.1 ст.44 ПКУ для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів. Витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування га/або податкових зобов`язань на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до п.2. ст.З Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 визначено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством, фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Згідно зі ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарськох операцій є первинні документи.
Згідно п. 185.1 ст.185 ПКУ встановлено, що об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України , відповідно до статті 186 ПКУ, у тому числі операцій з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувача/орендарю.
Згідно п. 198.5 ст.198 ПКУ визначено, що «Платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст.189 Кодексу та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації,зведену податкову накладну за товари/послуги, необоротними активамипридбання/виготовлення з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або втготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до ст.196 Кодексу(крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 ст.196 Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 нього Кодексу).
Тобто, єдиною підставою для не нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість, відповідно до п.(г) п. 198.5 ст.198 ПКУ, є зв`язок між придбанням товарів/послуг, необоротних активів платником податків з його господарською діяльністю, що встановлюється на підставі первинних документів, що свідчать про відповідний зв`язок та оформлені у відповідності до вимог закону.
Судом встановлено, що висновок податкового органу про завищення суми податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню у сумі 46 888 грн та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (ряд.21 декларації за лютий 2021 року) у сумі 159 459 грн. грунтується на відсутності доказів та документального підтвердження використання у господарській діяльності придбаної активної електричної енергії у перевіряємий період.
Суд погоджується з таким висновком відповідача. Так, судом встановлено, що також вбачається і з акту перевірки, що ВКПФ «Плюс» протягом перевіряємого періоду здійснював придбання активної електричної енергії від підприємства ТОВ «Енера Суми» (код 41884537), які відображав у складі податкового кредиту та у бухгалтерському обліку. Зокрема, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СУМИ» на адресу ВКПФ «Плюс» виписало податкові накладні та рахунки:
Крім того, з червня 2017 року по вересень 2019 року позивачем також придбавалася електрична енергія, що відображено у бухгалтерському обліку Д-т 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» К-т 311 «Поточні рахунки в національній валюті» - здійснення оплати за електроенергію, а також підтверджується наданими ним документами, а саме оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 631, рахунками, податковими накладними, банківськими виписками, платіжними дорученнями, актами прийняття-передавання продукції електричної енергії( а.с. 40-138)
Водночас, ні в ході перевірки, ані в ході судового розгляду справи не встановлений зв`язок між придбанням електричної енергії та використанням її в господарській діяльності позивача. Так, судом встановлено, що господарська діяльність позивача полягає у реалізації на експорт пухо-пір`яної суміші після її обробки та сортування. Контролюючий орган не заперечує існування укладених позивачем міжнародних контрактів на продаж пухо-пір`яної суміші. Проте будь-яких документів бухгалтерського обліку на підтвердження факту придбання сировини позивачем, її зберігання, обробку. Оприбуткування товару здійснювалось на бухгалтерський рахунок 28 «Товари». Рахунки 23 «Виробництво» та 26 «Готова продукція » на підприємстві не ведуться, що свідчить про відсутність будь-якого процесу обробки (переробки, тощо).
На бухгалтерських рахунках не встановлено оприбуткування сміття, відходів, решток та сміттєвих домішок. Ні в ході перевірки, на в ході судового розгляду справи не надано документів щодо їх реалізації списання, утилізацію чи іншого використання у господарській діяльності.
З огляду на викладене, суд вважає, що платником податків не виконаний обов`язок по доведенню обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, покладений на сторону частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, та не доведений факт використання придбаної значної кількості активної електричної енергії у господарській діяльності позивача.
Таким чином, суд вважає, що рішення контролюючого органу відповідають критеріям, передбачених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, відтак, є правомірними і скасуванню не підлягають, а в задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах