Справа № 140/3531/22
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2022-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року ЛуцькСправа № 140/3531/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправними дій щодо призначення пенсії за віком з застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки; зобов`язання призначити та виплачувати пенсію за віком з застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2019-2021 роки відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08.04.2022 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.04.2022 позивач перейшла на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV). Для розрахунку розміру пенсії відповідачем було взято показник середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки, а не згідно до норм частини другої статті 40 Закону №1058-ІV, визначеної для призначення нової пенсії.

З такими діями відповідача ОСОБА_1 не погоджується вважає їх неправомірними та такими, що не відповідають діючому законодавству, порушують її конституційне право на пенсійне забезпечення в розмірі, відповідному її заробітній платі та стажу. Позивач наголошує, що до призначення пенсії по Закону №1058-ІV вона отримувала пенсію по нормам Закону України «Про державну службу», котрий передбачає інші підстави, порядок та механізм призначення пенсії, а за призначенням пенсії по нормах Закону №1058-ІV звернулася вперше. Відповідно мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного закону.

З наведених вище підстав позивач просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 02.05.2022 у відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 з 15.06.2018 призначена пенсія по віку на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За заявою позивача з 15.11.2019 ОСОБА_1 переведено на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу».

08.04.2022 позивача переведено на пенсію по віку за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі її заяви. При обчисленні розміру пенсії по віку враховано страховий стаж тривалістю 47 років 3 місяці 19 днів (коефіцієнт стажу 0,47250).

Середньомісячний заробіток, обчислений за періоди роботи з 01.07.2000 року по 31.12.2021 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016 та 2017 роки - 3764,40 грн., коефіцієнту збільшення середньої заробітної плати 1,64337498, збільшеного на коефіцієнт показника заробітної плати 6186,32 грн.

Вказані обставини установлено на підставі пенсійної справи ОСОБА_1 .

Позивач звернулась із позовом про визнання протиправними дій щодо призначення пенсії за віком з застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки; зобов`язання призначити та виплачувати пенсію за віком з застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2019-2021 роки відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08.04.2022 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до долучених до матеріалів справи копій матеріалів пенсійної справи позивача на підставі заяви ОСОБА_1 від 21.08.2018 призначено пенсію за віком з 15.06.2018 на загальних умовах відповідно до Закону №1058-ІV, а на підставі заяви від 15.11.2015 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Крім того, із 08.04.2022 було здійснено переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV за заявою позивача від 08.04.2022.

Відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» 10.12.2015 року № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ( 1058-15 ), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15 ), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За правилами статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно зі статтею 10 цього Закону особі, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

За правилами частини першої статті 45 Закону №1058-IV: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку; 2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

В силу вимог частини другої цієї статті, пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Згідно з вимогами частини третьої цієї статті, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Тобто, буквальний зміст цих норм свідчить на користь того, що правила, які регулюють переведення з одного виду пенсії на інший поширюються виключно на ті три види пенсій, які призначаються за правилами Закону №1058-IV, тобто пенсії за віком, пенсії по інвалідності та пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

У тому ж випадку, коли особа одержує пенсію, призначену за нормами іншого законодавства, зокрема згідно з Законом України «Про державну службу», то призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зроблене після настання віку, що дає їй на це право, не може розглядатися як переведення з одного виду пенсії на інший, позаяк мова не йде про різні види виплат в одній солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним судом України у постанові від 31.03.2015 у справі № 21-612а14.

Також, у постановах від 10.04.2019 (справа №211/1898/17) та 10.07.2018 (справа № 520/6808/17) Верховний Суд зауважив, що частина 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Відповідно до абз.4 частини 2 статті 40 Закону № 1058-ІV - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки

11.10.2017 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VIII, яким внесено зміни до Закону № 1058-ІV.

Відповідно до пункту 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, у разі якщо особі призначено пенсію, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу», її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення. До такого переведення розмір пенсії, встановлений до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", не переглядається та пенсія не індексується.

Відповідно до положень пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Згідно з абз.2 пункту 4-4 Прикінцевих положень Закону №1058-IV з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. У разі, якщо при однакових показниках індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) та тривалості страхового стажу розмір пенсії у 2018 році, обчислений відповідно до аналогічних показників, буде меншим, ніж пенсія, при значена у 2017 році, розмір якої обчислений з урахуванням положень абзацу першого цього пункту, Кабінет Міністрів України приймає рішення про збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсій з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, таким чином, щоб пенсії, призначені у зазначений період, не були меншими за пенсії, що призначалися з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

За вимогами пункту 4-5 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який застосовується для обчислення пенсій, передбачене частиною другою статті 42 цього Закону, проводиться починаючи з 2021 року.

У 2019-2020 роках показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який застосовується для перерахунку пенсій, збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за рік, що передує року, в якому проводиться збільшення, порівняно з роком, що передує року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Отже, при обчисленні пенсії при їх призначення застосовуються такі показники середньої заробітної плати:

для призначених до 31.12.2017 - 4 888,83 грн. (усереднений показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки - 3 764,40 грн., збільшений з 01.03.2019 на 17%, з 01.05.2020 на 11%);

для призначених з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 5 377,90 грн. (усереднений показник середньої заробітної плати за 2016-2017 роки),

для призначених з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 6 188,89 грн. (усереднений показник середньої заробітної плати 2016 - 2018 роки),

за зверненнями про призначення пенсій, що надійшли з 01.01.2020 - 7 763,17 грн. (усереднений показник середньої заробітної плати 2017 - 2019 роки).

Разом з тим, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, з 15.06.2018 по 15.11.2019 позивач отримувала пенсію по віку, призначену відповідно до Закону №1058-IV, тобто реалізувала своє право на первинне призначення пенсії за нормами вказаного Закону.

З 15.11.2015 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», на підставі її заяви, а з 08.04.2022 повторно переведено на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Відтак, твердження позивача про звернення 08.04.2022 за призначенням пенсії по віку відповідно до Закону №1058-IV вперше не відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, у даному випадку мав місце перерахунок раніше призначеної пенсії за нормами того ж закону, за яким і було призначено пенсію позивачу з 15.06.2018, а не призначення іншої пенсії за іншим законом.

З огляду на те, що заява позивача (квітень 2022 року) до пенсійного органу стосувалась того ж виду пенсії (пенсії за віком), що призначена їй у 2018 році, та те, що такий самий вид пенсії не може бути призначений повторно на підставі положень Закону №1058, то, відповідно, не може бути застосований при обчисленні пенсії показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, як за три останні роки, що передували зверненню позивача до пенсійного фонду, так і за останні три роки, що передували перерахунку її пенсії з 08.04.2022.

Таким чином, на переконання суду, застосовувати у даному випадку вимоги частини другої статті 40 Закону №1058 немає законних підстав, оскільки вказана норма урегульовує первинне призначення пенсії, а не переведення.

Окрім того, суд звертає увагу, що позовна вимога ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій відповідача щодо призначення пенсії за віком з застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки є безпідставною, оскільки пенсія позивачці призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016 та 2017 роки.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки у даній справі оскаржуються дії, вчинені відповідачем як суб`єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України перевіряє, чи вчинена вона: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, здійснюючи 08.04.2022 переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком по Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», діяло законно - у межах наданих повноважень, та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Водночас, позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження позиції щодо наявності в діях відповідача протиправності.

Підсумовуючи вищенаведене та виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Відповідно до вимог статті 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 139, 243, 245, 246, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк