Справа № 620/286/22
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2022-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2022 року м. Чернігів Справа № 620/286/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасувати рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) 28.12.2021 (відповідно до відбитку штампу на конверті) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУПФУ в Чернігівській області, відповідач), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 13.10.2020 №00 про відмову у призначенні йому пенсії за вислугу років на підставі пункту «є» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за вислугу років відповідно до пункту «є» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 26.02.2020.

Позов мотивовано тим, що наявної у нього станом на день звільнення зі служби вислуги років достатньо для призначення пенсії за пунктом ''є'' ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Ухвалою судді від 21.02.2022 поновлено позивачу строк на звернення до суду з позовом, відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, установлено відповідачу строк для надання відзиву на позов.

Від відповідача надійшов відзив, у якому ГУПФУ в Чернігівській області позовні вимоги не визнало, просило у їх задоволенні відмовити та зазначило, що позивачу відмолено у призначенні спірної пенсії у зв`язку із недостатньою кількістю наявної у нього вислуги років станом на день набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (11.10.2017).

Крім того, відповідач зазначає про недотримання позивачем строків звернення до суду з позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд враховує таке.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 у період з 01.05.1995 по 16.11.2015 займав посаду інструктора-спортсмена збірної штатної команди України (а.с. 18-24). Також наказом Міністерства України у справах сім`ї, молоді та спорту від 14.05.2007 №1523 позивачеві присвоєно спортивне звання «Заслужений майстер спорту України» з біатлону (а.с. 17).

26.02.2020 звертався до ГУПФУ в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років як майстру спорту та члену збірної команди та призначення надбавки за особливі заслуги перед Батьківщиною.

Листом від 30.03.2020 за №2500-0346-8/10366 ГУПФУ в Чернігівській області відмовило позивачу в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «є» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи не менше 25 років станом на 11.10.2017.

Непогоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 у справі №620/1727/20, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2020, позов ОСОБА_1 задоволено повністю, зобов`язано ГУПФУ в Чернігівській області повторно розглянути його заяву від 26.02.2020 про призначення пенсії за вислугу років (а.с. 25-34).

На виконання вказаного рішення суду, відповідачем повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 та прийнято рішення від 13.10.2020, яким у призначенні спірної пенсії відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного загального стажу роботи не менше 25 років станом на 11.10.2017. При цьому, зазначено, що загальний стаж роботи позивача станом на 11.10.2017 складає 22 роки 8 місяців 12 днів (а.с. 16).

Вказане рішення позивач не отримував, про відмову у призначенні пенсії дізнався з листа ГУПФУ в Чернігівській області від 08.12.2021 (а.с. 14-15). Суд звертає увагу, що вказані обставини відповідачем не спростовані належними і допустимими доказами.

Вважаючи вказану відмову ГУПФУ в Чернігівській області протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 2-1 Перехідних положень Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV), особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядком призначення і виплати пенсій за вислугу років заслуженим майстрам спорту, майстрам спорту міжнародного класу членам збірних команд України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583 (далі - Порядок) встановлено, що пенсії за вислугу років призначаються спортсменам, які мають особливі заслуги перед фізкультурним рухом, - заслуженим майстрам спорту, майстрам спорту міжнародного класу при стажі роботи не менше 25 років і перебуванні в складі збірних команд України не менше 6 років незалежно від віку.

До стажу роботи зараховується перебування вказаних осіб у складі збірних команд України, а також інші види діяльності, передбачені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стаж, який дає право на пенсію за вислугу років, обчислюється на підставі трудової книжки та інших документів, що підтверджують перебування в складі збірних команд України, а також у разі наявності звання заслуженого майстра спорту або майстра спорту міжнародного класу.

Відповідно до пункту 2 Порядку пенсії за вислугу років призначаються в розмірах, установлених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для пенсій за віком.

Пунктом «є» статті 55 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788; в редакції від 09 грудня 2012 року) було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають спортсмени - заслужені майстри спорту, майстри спорту міжнародного класу - члени збірних команд при загальному стажі роботи не менше 20 років - у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

У подальшому, Законом України від 02 березня 2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», зокрема, пункт «є» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» викладено в такій редакції: право на пенсію за вислугу років мають спортсмени - заслужені майстри спорту, майстри спорту міжнародного класу - члени збірних команд при загальному стажі роботи не менше 25 років - у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 55 Закону №1788 зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII. Положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788 зі змінами, внесеними Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

На думку Конституційного Суду України, внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» до оспорюваних положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» щодо підвищення на п`ять років пенсійного віку для жінок, збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років, здійснювалося без урахування юридичної природи призначення пенсії за вислугу років, визначеної статтею 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення». А саме того, що вказана пенсія встановлюється окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Дія статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» поширюється на громадян, зайнятих на всіх без винятку роботах, вказаних у статтях 54,55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, зі змісту оспорюваних положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» вбачається, що стан здоров`я усіх працівників, зайнятих на роботах, визначених пунктом «а» статті 54, пунктами «а», «б», «в», «г», «д», «е», «є», «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», через певний проміжок часу погіршується, у зв`язку з чим вони втрачають свою професійну працездатність або придатність до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Норми пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, тобто з 04 червня 2019 року.

Відповідно до статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Отже, у зазначеній нормі йдеться про роботи, які мають безпосередній вплив на здоров`я працівника і можуть призвести до втрати професійної працездатності (здатності виконувати роботу за професією) до настання віку, що дає право на пенсію за віком, а отже до неможливості ефективно виконувати роботу без шкоди для власного здоров`я і безпеки оточуючих.

Як зазначалося вище, згідно із пунктом «є» статті 55 Закону №1788 (у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII) право на пенсію за вислугу років мають спортсмени - заслужені майстри спорту, майстри спорту міжнародного класу - члени збірних команд при загальному стажі роботи не менше 20 років - у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Тобто, особа, яка станом на момент звернення до пенсійного органу має не менше 20 років стажу роботи у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, має право на призначення пенсії за вислугу років, незалежно від її віку.

Як встановив суд, спеціальний стаж роботи позивача станом на момент звернення до ГУПФУ в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії становить більше 25 років, що є достатнім для призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до пункту «є» статті 55 Закону №1788 (у редакції до внесення змін Законом №213-VIII та Законом №901-VIII).

Більш того, у рішенні Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 у справі №620/1727/20, залишеному без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2020, встановлено, що загальний стаж позивача на момент звернення до відповідача становив 25 років 1 місяць, що дає йому право на отримання пенсії за вислугу років.

Відповідно до положень статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що керувався пунктом 2-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно якого особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (тобто, 11.10.2017) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Суд вважає такі висновки ГУПФУ в Чернігівській області безпідставними, оскільки позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення спірної пенсії після прийняття Конституційним Судом України рішення від 04.06.2019 №2-р/2019, а тому відповідач повинен застосовувати положення пункту «є» статті 55 Закону №1788 в первісній редакції.

Посилання пенсійного органу на те, що спеціальний страховий стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «є» статті 55 Закону №1788, обчислений по 11.10.2017, повинен становити 25 років, є безпідставним, оскільки відповідачем застосовано редакцію Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка рішенням Конституційного Суду України 04.06.2019 №2-р/2019 визнана неконституційною.

Враховуючи наведене, суд вважає рішення ГУПФУ в Чернігівській області від 13.10.2020 №00 про відмову позивачеві у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «є» статті 55 Закону №1788 протиправним, а тому його необхідно скасувати.

Визначаючись щодо дати, з якої відповідач зобов`язаний призначити позивачу спірну пенсію суд зазначає, що відповідно до статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Оскільки, як підтверджується матеріалами справи, із заявою про призначення пенсії позивач звернувся до ГУПФУ в Чернігівській області 26.02.2020, то саме з цієї дати його права підлягають відновленню, шляхом зобов`язання відповідача призначити пенсію.

Щодо доводів відповідача, що позивачем не дотримано строки звернення до суду з позовом, суд зазначає, що вказане питання досліджувалось і ухвалою суду від 21.02.2022 ОСОБА_1 вказаний строк поновлено. Суд не знаходить підстав для відступу від вказаної позиції з огляду на те, що відповідачем не спростовано факт необізнаності позивача про спірне рішення.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення адміністративного позову у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасувати рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 13.10.2020 №00 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «є» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «є» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 26.02.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 06 червня 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (, вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005).

Суддя С.В. Бородавкіна