Справа № 240/2258/22
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

09 червня 2022 року м. Житомир справа № 240/2258/22

категорія 102020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Коростишівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

установив:

У січні 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить визнати протиправною бездіяльність Коростишівської міської ради (далі відповідач) у наданні повної інформації на запит від 28 грудня 2021 року «28.12.21 МР запит розпорядження 2021» та зобов`язати надати повну інформацію на такий.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що у встановлений законом термін повної інформації по суті запиту не надано. Лист від 06 січня 2022 року, яким повідомлено, що остаточна відповідь на запит буде направлена у термін до 03 лютого 2022 року, не може бути доказом правомірності ненадання відповіді у п`ятиденний термін, так як не містить обґрунтування продовження строку на надання відповіді та відомостей про те, який саме запит щодо якої інформації відповідачем пов`язаний зі значним обсягом запитуваної інформації.

Ухвалою суду від 31 січня 2022 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

Ухвалою суду від 13 квітня 2022 року продовжено процесуальний строк, установлений судом для надання відзиву на позовну заяву.

03 травня 2022 року до суду надійшов відзив, у якому, з урахуванням уточненого відзиву, який надійшов до суду 11 травня 2022 року, відповідач просить в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що 28 грудня 2022 року до Коростишівської міської ради надійшов запит позивача про надання копій розпорядчих документів про преміювання посадових осіб Коростишівської міської ради за січень серпень 2021 року. У визначений Законом України «Про доступ до публічної інформації строк, 06 січня 2022 року позивачу надано вичерпну відповідь на зазначений запит. Відтак, на думку відповідача, законні підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд установив, що 28 грудня 2021 року позивач звернувся до відповідача з запитом про надання інформації «28.12.21 МР запит розпорядження 2021», у якому просив надати копії розпорядчих документів про преміювання посадових осіб Коростишівської міської ради за січень серпень 2021 року. Такий запит зареєстрований за вхідним номером Х-2718/03-17.

05 січня 2022 року Коростишівської міської ради позивачу направлено лист №3-17/Х-2709, 2710, 2711, 2716, 2717, в якому повідомила про підготовку інформації, що зазначена у запиті, а також про те, що відповідно до частини 4 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», у зв`язку зі значним обсягом запитуваної інформації та підготовкою до здачі річної звітності за 2021 рік, остаточна відповідь на запит буде направлена у термін до 03 лютого 2022 року.

Уважаючи таку відповідь неповною, ОСОБА_1 звернувся із цим позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес визначено положеннями Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року №2939-VI з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №2939-VI).

Статтею 1 цього Закону закріплено, що публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Частиною 2 цієї правової норми передбачено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Суд акцентує увагу на тому, що згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України №2939-VI, право на доступ до публічної інформації гарантується: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

При цьому, обов`язковою умовою для реалізації такої гарантії є наявність у розпорядника такої інформації.

Відповідно до положень частини 1 статті 20 Закону України №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше 5 робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною 4 цієї правової норми передбачено, що у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше 5 робочих днів з дня отримання запиту.

Як установлено судом, 28 грудня 2021 року позивач направив до відповідача 11 запитів про надання інформації.

За результатами розгляду частини з них, зареєстрованих на номерами Х-2709/03-17, Х-2710/03-17, Х-2711/03-17, Х-2716/03-17 та Х-2717/03-17, листом від 05 січня 2022 року, в межах п`ятиденного строку, позивача повідомлено про продовження строку їх розгляду у зв`язку з зі значним обсягом запитуваної інформації та підготовкою до здачі річної звітності за 2021 рік та надання остаточної відповідь у термін до 03 лютого 2022 року.

За результатами розгляду запиту позивача « 28.12.21 МР запит розпорядження 2021» про надання копій розпорядчих документів про преміювання посадових осіб Коростишівської міської ради за січень серпень 2021 року, листом від 06 січня 2022 року №03-17/Х-2718 «Про розгляд запиту на інформацію» відповідач надав належним чином завірені копії частини розпоряджень про преміювання посадових осіб Коростишівської міської ради за 2021 рік (10 сторінок). Відповідно до частини 3 статті 22 Закону України №2939-VI відповідач відмовив в задоволенні запиту на інформацію щодо надання належним чином завірених копій частини розпоряджень про преміювання посадових осіб міської ради за 2021 року. Додатково повідомив, що позивач має право повторно подати запит щодо надання копій документів, зазначених у запиті, сплативши за виготовлення їх копій 39,00 грн.

Зі змісту зазначеної відповіді убачається, що копії частини розпоряджень не надані, оскільки їх кількість перевищує 10 сторінок.

Положеннями статті 21 Закону України №2939-VI інформація на запит надається безкоштовно. У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 22 Закону України №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, якщо особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком.

Як установлено судом на запит позивача « 28.12.21 МР запит розпорядження 2021» листом від 06 січня 2022 року відповідач надав частину належним чином завірених копій розпоряджень про преміювання посадових осіб Коростишівської міської ради за 2021 рік в межах 10 сторінок та повідомив про надання решти запитуваних документів після оплати витрат на їх виготовлення.

Також судом установлено, що зазначений лист направлено позивачу 10 січня 2022 року, що підтверджується копіє фіскального чеку про відправку листа з описом вкладеного, тобто після спливу строку, визначеного у статті 20 Закону України №2939-VI, та отриманий ним 25 січня 2022 року об 11:15 годин, що підтверджується інформацією з відкритих джерел АТ «Укрпошта».

Згідно інформації з Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» позов поданий ОСОБА_1 25 січня 2022 року о 09:53 годин, тобто до отримання листа відповідача від 06 січня 2022 року.

У зв`язку з наведеним, суд уважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У пункті 53 рішення від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України» Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету, за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства»).

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України позивач особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Гарантоване статтею 55 Конституції України та Кодексом адміністративного судочинства України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Водночас, як убачається з обставин цієї справи, відповідач розглянув запит позивача та направив йому відповідь, тобто виправив оскаржуване порушення.

З набранням чинності з 15 грудня 2017 року Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України викладено в новій редакції, законодавець передбачив нову підставу для закриття провадження у справі.

Зокрема, пунктом 8 частини 1 статті 238 Кодекс адміністративного судочинства України передбачено, що суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Тобто, у разі виправлення суб`єктом владних повноважень оскаржуваних порушень суд закриває провадження у справі, якщо відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

На переконання суду, надавши позивачу відповідь, відповідач виконав вимоги Конституції України та Закону України №2939-VI, чим поновив право позивача на отримання інформації на його запит.

З огляду на викладене, наявні підстави для закриття провадження у справі, передбачені пунктом 8 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Такі висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06 грудня 2018 року у справі №823/1051/15, від 03 квітня 2019 року у справі № 826/510/17, від 19 березня 2019 року у справі №591/2813/17.

Керуючись статтями 238, 239, 243, 248, 256, 292-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Закрити провадження у справі № 240/2258/22 за позовом ОСОБА_1 до Коростишівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дати її постановлення.

Суддя Т.О. Окис