Справа № 280/1895/22
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2022-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року Справа № 280/1895/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, вул. Матросова, буд. 29, )

про визнання протиправною бездіяльності та зобов 'язання вчинити певні дії-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся із позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Запорізькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції як поліцейському, який на день звільнення мав стаж служби для цілей виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції у розмірі 15 років 11 місяців 13 днів;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в поліції як поліцейському, який на день звільнення мав стаж служби для цілей виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції у розмірі 15 років 11 місяців 13 днів.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що у період з 31.07.2006 по 12.07.2021 проходив службу спочатку в ГУ МВС України в Запорізькій області, а в подальшому у органі, правонаступнику - Головному управлінні Національної поліції в Запорізькій області. Наказом ГУНП в Запорізькій області від 12.07.2021 №317 о/с «По особовому складу» старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0090254), поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Бердянського районного відділу поліції, відповідно до п. 7 ч. і ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) звільнено зі служби в поліції та зазначено, що на день звільнення стаж служби ОСОБА_1 в поліції складає і 5 років 11 місяців 13 днів; вислуга років на пільгових умовах 01 рік 01 місяць 10 днів; стаж служби в поліції для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби и поліції - 15 років 11 місяців 13 днів. Посилається на те, що звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виплатити йому одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби. Однак, листом від 09.12.2021 №330-П/05/12-2021 відповідач повідомив позивача, що зважаючи на те, що на день звільнення наказом ГУНП в Запорізькій області від 24.06.2021 №288о/с ОСОБА_1 було призупинено виплату грошового забезпечення (підстава: ухвала Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, справа №203/1819/21), здійснити нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні не є можливим. Вважає, що відповідач протиправно відмовив позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні. У зв`язку з викладеним, просить позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, надавши свій письмовий відзив від 19 травня 2022 року за вх. №18327. Зазначає, що 16.06.2021 позивача було затримано в порядку ст. 208 КПК та України та поміщено до ІТТ, цього ж дня позивач подав рапорт про звільнення. Вказує, що наказом від 24.06.2021 № 288 о/с позивачу було призупинено виплату грошового забезпечення з 16.06.2021 у відповідності до пункту п.7 Розділу III Порядку, та наказом від 12.07.2021 № 317 о/с позивача було звільнено на підставі його рапорту від 16.06.2021. Позивача звільнено з під варти 13.11.2021. Стверджує, що поліцейським, щодо яких обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або цілодобового домашнього арешту, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня постановлення ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або цілодобового домашнього арешту. Тобто, у даному випадку ГУНП в Запорізькій області діяло у межах та у спосіб, визначені законодавством та призупинило виплату грошового забезпечення позивачу. Посилається на те, що оскільки на момент звільнення з органів внутрішніх справ у позивача було призупинено нарахування та виплата грошового забезпечення, у ГУНП в Запорізькій області була відсутня можливість здійснити розрахунок величини для нарахування та виплати допомоги позивачу. Таким чином, ГУНП в Запорізькій області не було допущено порушень вимог чинного законодавства. У задоволенні позовної заяви просить суд відмовити.

Ухвалою суду від 07 лютого 2022 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/1895/22 без виклику сторін.

Судом прийнято до уваги заяву позивача від 18.02.2022 вх. № 12176 про зміну підстав позову, але враховуючи що по суті підстави позову залишились ті самі (позивачем розширено заперечення на доводи відповідача), ухвала не виносилась.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

З 31.07.2006 по 12.07.2021 ОСОБА_1 проходив службу спочатку в ГУ МВС України в Запорізькій області, а в подальшому - в Головному управлінні Національної поліції в Запорізькій області.

Наказом ГУНП в Запорізькій області від 12.07.2021 №317 о/с «По особовому складу» старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0090254), поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Бердянського районного відділу поліції, відповідно до п. 7 ч. і ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) звільнено зі служби в поліції.

В даному наказі зазначено, що на день звільнення стаж служби ОСОБА_1 в поліції складає 15 років 11 місяців 13 днів; вислуга років на пільгових умовах 01 рік 01 місяць 10 днів; стаж служби в поліції для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції - 15 років 11 місяців 13 днів.

19 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виплатити йому одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби.

Листом від 09.12.2021 №330-П/05/12-2021 відповідач повідомив позивача, що знажаючи на те, що на день звільнення наказом ГУНП в Запорізькій області від 24.06.2021 №288о/с ОСОБА_1 було призупинено виплату грошового забезпечення (підстава: ухвала Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, справа №203/1819/21), здійснити нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні не є можливим.

Позивач, не погоджуючись з бездіяльністю відповідача та з вимогою вчинити певні дії, звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 102 Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ).

Статтею 9 Закону № 2262-ХІІ врегульовані питання виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби.

Так, частиною другою статті 9 Закону № 2262-ХІІ (тут і надалі посилання на норми Закону № 2262-ХІІ наводяться в редакції, яка діяла станом на день звільнення позивача) передбачено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно з частиною четвертою статті 9 Закону № 2262-ХІІ виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Службою судової охорони, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Відповідно до частини шостої статті 9 Закону № 2262-ХІІ особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Абзацами першим, четвертим пункту 10 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей», затвердженого постанового Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 (далі Порядок № 393) визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Зазначеним в абзаці першому цього пункту військовослужбовцям, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони і особам рядового і начальницького складу, які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги (абзаци п`ятий, сьомий пункту 10 Постанови № 393).

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови (абзац восьмий пункту 10 Порядку № 393).

Згідно з частиною першою статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України (частина друга статті 94 Закону № 580-VIII).

Згідно з пунктом 1 Постанови № 988 грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 3 розділу І «Загальні положення» Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 (далі - Порядок № 260) передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 2 розділу VI Порядку № 260 поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Пунктом 23 розділу І «Загальні положення» Порядку № 260 передбачено:

поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення (абзац перший);

при цьому до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не включається винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, антитерористичних операціях та інших заходах в умовах особливого періоду (абзац другий);

днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення (абзац третій);

день звільнення вважається останнім днем служби (абзац четвертий).

Верховний Суд в постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 806/2104/17 (№ рішення в ЄДРСР 73359546), від 24 листопада 2020 року у справі № 822/3008/17 (№ рішення в ЄДРСР 93080938), від 21 квітня 2021 року у справі № 380/2427/20 (№ рішення в ЄДРСР 96441548) та від 27 травня 2021 року у справі № 1.380.2019.005965 (№ рішення в ЄДРСР 97284010) зробив висновок, що поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше». Таким чином, в частині другій статті 15 Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги.

В частині другій статті 9 Закону № 2262-ХІІ також відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги.

В постанові від 26 листопада 2020 року у справі № 520/1365/2020 (№ рішення в ЄДРСР 93119428) Верховний Суд зазначив:

«Положення пункту 10 Порядку № 393 не пов`язують виплату одноразової грошової допомоги з набуттям особою права на пенсію.

Системний аналіз наведених положень Закону № 2262-ХІІ дає підстави для висновку, що частина друга статті 9 цього Закону встановлює дві підстави для виплати одноразової грошової допомоги зазначеним у ній особам, зокрема, це особи, які мають право на пенсію та звільнені зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини за наявності вислуги років 10 років і більше.

Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги, яка має разовий характер, зокрема, особами, які перебували на службі в Національній поліції, у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби пов`язане з наявністю 10 річної вислуги та звільненням з передбачених підстав.

Вказана правова позиція відповідає правовому висновку, викладеному у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №821/3762/15-а, від 30 вересня 2020 року у справі № 821/952/17 і Верховний Суд не знаходить підстав для відступу від неї під час розгляду цієї справи.».

З матеріалів справи судом встановлено, що на момент звільнення стаж служби ОСОБА_1 в поліції складає і 5 років 11 місяців 13 днів; вислуга років на пільгових умовах 01 рік 01 місяць 10 днів, стаж служби в поліції для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби и поліції - 15 років 11 місяців 13 днів, про що безпосередньо вказано у наказі про звільнення позивача.

Оскільки позивач при звільненні зі служби в поліції станом на 12 липня 2021 року мав загальну вислугу років - 15 років 11 місяців 13 днів, тобто умова про наявність 10 і більше років вислуги у даному випадку дотримана, суд дійшов висновку, що позивач при звільненні зі служби в поліції набув права на отримання одноразової грошової допомоги.

Водночас, відповідач посилається на те, що Наказом від 24.06.2021 № 288 о/с позивачу було призупинено виплату грошового забезпечення, тому у ГУНП в Запорізькій області була відсутня можливість здійснити розрахунок величини для нарахування та виплати допомоги позивачу.

Суд не приймає вказані доводи та зазначає наступне.

Як встановлено 6 розділу VI Порядку №260, нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, установлені наказами на день звільнення.

Тож, для розрахунку розміру одноразової грошової допомоги застосовуються саме установлені наказами на день звільнення суми складових грошового забезпечення. При цьому, факт виплати не впливає на нарахування вказаної грошової допомоги.

Крім того, суд не погоджується з доводами відповідача про застосування до вказаних правовідносин положень Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995, оскільки остання регулює порядок обчислення середньої заробітної плати, а не одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби.

У зв`язку з викладеним суд вважає, що відповідач протиправно при звільненні позивача не нарахував та не виплатив останньому одноразову грошову допомогу, передбачену частиною другою статті 9 Закону № 2262-ХІІ.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких вона просить, місцевий суд на підставі частини другої статті 9 КАС України правильно вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Запорізькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції як поліцейському, який на день звільнення мав стаж служби для цілей виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції у розмірі 15 років 11 місяців 13 днів;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в поліції як поліцейському, який на день звільнення мав стаж служби для цілей виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції у розмірі 15 років 11 місяців 13 днів.

В силу положень статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За приписами частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищезазначене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за звернення до суду з даними позовними вимогами, розподіл судових витрат згідно ст. 139 КАС України не здійслюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, вул. Матросова, буд. 29, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов 'язання вчинити певні дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Запорізькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції як поліцейському, який на день звільнення мав стаж служби для цілей виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції у розмірі 15 років 11 місяців 13 днів.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в поліції як поліцейському, який на день звільнення мав стаж служби для цілей виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції у розмірі 15 років 11 місяців 13 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 02.06.2022.

Суддя Л.Я. Максименко