Справа № 640/19598/21
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2022-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

01 червня 2022 року

м. Київ

справа №640/19598/21

провадження № К/990/11490/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А.,

суддів: Коваленко Н.В., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.10.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 у справі № 640/19598/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України, у якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу як інваліду ІІ групи;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги позивачу згідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням права позивача на отримання одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2020 року, виходячи із розміру одноразової грошової допомоги на дату встановлення ІІ групи інвалідності (21 липня 2020 року).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.10.2021, яке було залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з такими судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, натомість, ухвалити нове судове рішення, яким його позов задовольнити повністю.

Дослідивши зміст касаційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження треба відмовити з таких мотивів.

Приписи пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачають, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Цей принцип конкретизований у положеннях частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) й частини першої статті 328 КАС України, згідно з якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Суд касаційної інстанції зауважує, що Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 15.07.2020 у справі № 240/10153/19 вже викладав висновок щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, яке (таке питання) порушене в касаційній скарзі на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.10.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 у справі № 640/19598/21.

Ухвалюючи вказану постанову, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду відступив від правового висновку, сформульованого у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 295/3091/17, від 21.06.2018 у справі №760/11440/17, від 30.09.2019 у справі № 825/1380/18 та інших, де його застосовано, та дійшов такого висновку про застосування пункту 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII:

«(1) право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням військовослужбовцю під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду;

(2) передбачені пунктом 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності застосовуються починаючи з 01.01.2014;

(3) зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, незалежно від дати, коли їх встановлено вперше (до 01.01.2014 чи після).».

Верховний Суд зважає на те, що, як встановили суди попередніх інстанцій, відповідно до довідки МСЕК позивачеві була первинно з 22.02.2016 встановлена ІІІ група інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини. Згодом, згідно з довідкою МСЕК позивачу з 21.07.2020 встановлена ІІ група інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини. За таких встановлених обставин справи суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що оскільки з дня первинного встановлення інвалідності (22.02.2016) до дня встановлення другої групи інвалідності (21.07.2020) минуло понад два роки, то позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Отже, позиція судів попередніх інстанцій, яка сформульована у оскаржених судових рішеннях, узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 15.07.2020 у справі № 240/10153/19.

Верховний Суд від згаданого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах із застосуванням виняткового механізму, закріпленого частиною першою статті 346 КАС України, не відступав і колегія суддів також не вважає за потрібне відступати від зазначеного висновку.

Також колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що Судом не може бути враховане посилання позивача у касаційній скарзі на рішення Конституційного Суду України від 06.04.2022 у справі №1-р(ІІ)/2022, оскільки на момент ухвалення постанови Шостим апеляційним адміністративним судом цього рішення не існувало.

З огляду на наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою треба відмовити.

Керуючись положеннями пункту 6 частини першої статті 333 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.10.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 у справі № 640/19598/21.

2. Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя Н.В. Коваленко

Суддя О.П. Стародуб