Справа № 160/6283/22
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2022-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 червня 2022 року Справа № 160/6283/22
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Калугіна Н.Є., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

-зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) виконати дії, а саме, зняти арешт з майна, накладений в рамках виконавчого провадження ВП 48550149 постановою про накладення арешту від 21.08.2015, та виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про боржника ОСОБА_1 ;

-стягнути з Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.05.2022 позовну заяву - залишено без руху.

Надано позивачеві термін - п`ять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску;

- додатків до позовної заяви для суду та для сторін у справі, які засвідчені згідно вимог Національного стандарту ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації;

- позовної заяви, відповідно до кількості сторін у справі, з викладеними позовними вимогами як того вимагає ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України;

- позовної заяви з урахуванням вимог ч. 2 ст. 49 КАС України та висновків суду.

Позивачем 30.05.2022 надано до суду заяву з доданими до неї документами на виконання ухвали суду від 04.05.2022.

Суд, дослідивши подану заяву дійшов наступного висновку.

Як зазначалось, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.05.2022 встановлено недоліки, які допущені позивчем у позовній заяві, та надано термін для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску;

- додатків до позовної заяви для суду та для сторін у справі, які засвідчені згідно вимог Національного стандарту ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації;

- позовної заяви, відповідно до кількості сторін у справі, з викладеними позовними вимогами як того вимагає ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України;

- позовної заяви з урахуванням вимог ч. 2 ст. 49 КАС України та висновків суду.

На виконання ухвали суду позивачем надано три позовні заяви з доданими до неї документами, які засвідчені згідно вимог Національного стандарту ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації.

Щодо надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця передбачені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно частини першої статті 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 КАС України, позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, законодавцем встановлено строк, протягом якого особа, чиї права, свободи чи інтереси порушуються рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця або приватного виконавця може звернутися до суду із позовом про їх оскарження.

Предметом спору у даній справі є зняття арешту з майна, що накладений в рамках виконавчого провадження ВП 48550149 постановою про накладення арешту від 21.08.2015.

До суду позивач, згідно поштового конверту, звернувся 29.04.2022, тобто з порушенням десятиденного строку звернення до суду, що визначений статтею 287 КАС України, для вказаної категорії справ.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно змісту позовної заяви позивач просить поновити 10-денний термін на подання позову, оскільки відповідь на його клопотання від 07.02.2022 ним отримана лише 21.04.2022.

Як вбачається з доданої до позовної заяви копії заяви позивача від 02.12.2021 останній звертався до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (вх. 13.01.2021) з проханням зняти арешт з майна, що накладений постановою про накладення арешту від 21.08.2015 у зв`язку зі сплатою боргу у розмірі 404,83 грн у 2015 році.

Вказане свідчить про те, що позивач ще у 2015 році був обізнаний про існування виконавчого провадження.

При цьому, звертаючись до відповідача з заявою про скасування постанови про накладення арешту від 21.08.2015, яка слугувала підставою для звернення до суду, позивач був обізнаний ще у грудні 2021 року.

Відтак, посилання у позовній заяві на 21.04.2022 (дату отримання позивачем відповіді відповідача), як на момент, з якого він (позивач) дізнався про свої порушені права, є безпідставним.

Частиною 1 статті 121 КАС України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Викладене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24 лютого 2021 року у справі №9901/313/20, Верховного Суду у постановах від 17 березня 2021 року у справі №160/3121/20, від 18 березня 2021 року у справі №320/2915/20 та ін.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Приписами ч. 1, 2 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Беручи до уваги вищевикладене, позивачу, з метою усунення недоліків позовної заяви, в ухвалі від 04.05.2022 запропоновано надати суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску, оскільки наведені в позовній заяві причини пропуску строку звернення до суду визнані судом неповажними.

Позивачем не надано до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску, з урахуванням висновків суду, що викладені в ухвалі від 04.05.2022.

При цьому, суд в ухвалі від 04.05.2022 не вказував позивачу на невідповідність викладеного у самій позовній заяві клопотання про поновлення строку звернення до суду, а зазначав, про безпідставність посилань на момент, з якого він (позивач) дізнався про свої порушені права.

Щодо надання до суду позовної заяви, відповідно до кількості сторін у справі, з викладеними позовними вимогами як того вимагає ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Суд звертає увагу, що заявлена позивачем позовна вимога зобов`язального характеру не відповідає приписам ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на відсутність первинної вимоги (визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, визнання протиправним та скасування індивідуального акта і т.д.).

З огляду на вказане, позивачу запропоновано надати позовну заяву, у кількості примірників відповідно до кількості сторін у справі, з викладеними позовними вимогами як того вимагає ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, що подана до суду 30.05.2022, позовні вимоги позивача залишились незмінними.

При цьому, позивач у позовній заяві вх. від 02.05.2022 та вх. від 30.05.2022 вказує, що оскаржувана постанова є актом індивідуальної дії, проте вимоги ОСОБА_1 заявлені тільки зобов`язального характеру.

Щодо надання позивачем позовної заяви з урахуванням вимог ч. 2 ст. 49 КАС України та висновків суду, судом встановлено наступне.

У позовній заяві, позивачем в якості третьої особи зазначено Головне управління ДПС у Дніпропетровській області ().

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КАС України, будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:

1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України;

2) найменування суду, до якого вона подається;

3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;

4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;

5) підстави заяви (клопотання, заперечення);

6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення);

7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

За змістом ч. 4, 5 ст. 49 КАС України, у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Відтак, суд зобов`язаний під час вирішення питання про відкриття провадження у справі вирішити питання щодо залучення до участі у справі третьої особи та постановити відповідну ухвалу.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КАС України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Згідно змісту постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.08.2015 стягувачем визначено ДФСУ ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області ().

У відповідності до норм ст. 49 КАС України позивачем не зазначено підстав для залучення саме Головного управління ДПС у Дніпропетровській області () та не вказано, яким чином судове рішення у даній справі може вплинути на права та обов`язки Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, яке визначене позивачем як третя особа.

Зміст наданих 30.05.2022 позовних заяв є ідентичним первинному та не містить підстав для залучення саме Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (). Також позивачем не обґрунтовано яким чином судове рішення у даній справі може вплинути на права та обов`язки Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, яке визначене позивачем як третя особа.

Окремих клопотань з обґрунтуванням до наданої 30.05.2022 позовної заяви позивачем також не надано.

З огляду на вищевикладене, у вказаній частині ухвала суду від 04.05.2022 не може вважатись виконаною.

Таким чином, станом на 02.06.2022 позивачем недоліки позовної заяви не усунено.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 2 статті 44 КАС України,учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Положеннями наведеної норми КАС чітко обумовлений характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання процесуальних обов`язків, встановлених законом або судом. Для цього позивач як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Вказана правова позиція суду викладена у постанові Верховного Суду від 17 травня 2022 року у справі № 826/13250/18.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст. 8 Конституції України та ст. 6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За висновком, викладеним в рішенні від 18.10.2005 у справі «МПП «Голуб» проти України», право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами.

"...Суд уже констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності та що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Принцип юридичної визначеності застосовується не тільки щодо сторін провадження, а й до національних судів" (див. рішення від 21 жовтня 2010 року у справі Дія-97 проти України (Diya 97 v. Ukraine), заява № 19164/04, п. 47, з подальшими посиланнями).

Тобто, встановлені процесуальним кодексом вимоги щодо змісту та форми позовної заяви обов`язкові до виконання усіма учасниками процесу та їх дотримання перевіряється судом.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Частиною п`ятою статті 169 КАС України, встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Згідно ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Таким чином, керуючись статтями 169, 293, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву - повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Калугіна