Справа № 420/9655/21
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2022-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/9655/21
Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тутової Л.С.

апелянта ФОП ОСОБА_1

представника апелянта - Десятнікова М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року у справі за позовом Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

08.06.2021 року Головне управління ДПС в Одеській області (відокремлений підрозділ ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача суму заборгованості по орендній платі з фізичних осіб - 81432 грн. 41 коп. на бюджетний рахунок -№UА0015608, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), , отримувач коштів ГУК у Одеській області/18010900.

В обґрунтування позовних вимог податковий орган посилався на те, що станом на 27.05.2021 року, відповідно до розрахунку податкового боргу, довідки про податкову заборгованість для стягнення в судовому порядку та інтегрованих карток платника (ІКП) податкова заборгованість відповідача перед бюджетом по орендній платі з фізичних осіб становить 81432 грн. 41 коп. Заборгованість по орендній платі з фізичних осіб виникла в результаті нарахування по податковій декларації з плати за землю за 2018 рік №1092 від 13.02.2018 року. В зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу форми "Ф" №58775-17 від 11.05.2018, яку було направлено платнику податків рекомендованим листом, що був повернутий відправнику з відміткою пошти про неможливість вручення «за закінченням терміну зберігання».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2021 року, ухваленим в письмовому провадженні за правилами спрощеного повного провадження, задоволений адміністративний позов податкового органу.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог податкового органу в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, оскільки податковий орган звернувся до суду з позовом про стягнення податкового боргу поза межами 1095 днів, тобто з пропуском строку.

Також апелянт посилається на те, що він з кінця 2017 року не використовує земельну ділянку щодо якою визначене податкове зобов`язання з плати за землю для фізичних осіб. При цьому апелянт зазначає, що між ним та Косівською сільською радою і громадською організацією рибалок-любителів «Оберіг» був укладений договір №8 від 13.02.2017 року про відшкодування збитків за фактичне землекористування, який відповідно до додаткової угоди від 11.11.2017 року, діяв один рік з моменту підписання договору, та міг бути пролонгований на наступний період, крім випадків коли сторони повідомляють у письмовій формі про намір його розірвати, не пізніше ніж за 14 робочих днів до закінчення терміну дії договору.

Також, на підтвердження своїх доводів апелянт надав до апеляційного суду копію листа Державного агентства рибного господарства України від 16.04.2018 року за вих. №3-6-3-17/2373-18, в якому Держрибагентство повідомила апелянта про те, що у зв`язку із закінченням 22.12.2017 року терміну дії договору оренди земельної ділянки під рибогосподарським водним об`єктом (Косівське водосховище на р. Ягорлик, площею 137,6731 га.), укладеного 22.12.2016 року Косівською сільською радою Подільського району Одеської області з ФОП ОСОБА_1 , Держрибагентством внесені зміни до Реєстру в частині виключення ФОП ОСОБА_1 , як орендаря вищезазначеного рибогосподарського водного об`єкту.

За таких обставин, апелянт зазначає, що він на підставі припинення дії договору оренди з 17.02.2018 року розрахувався з ДПС за увесь передбачений договором і додатковою угодою час, тобто з 01.02.2017 року по 01.03.2018 року, і внаслідок припинення діяльності як фізична особа-підприємець, припинив сплату податку.

Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 11.10.2016 зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця (запис № 0014508) (а.с. 15-16), з 11.10.2016 року є платником єдиного податку 2-ї групи та перебуває на податковому обліку ГУ ПВС в Одеській області (Подільська ДПІ) (а.с. 17-19

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 здійснює такі види діяльності за КВЕД: 03.22 Прісноводне рибництво (аквакультура) (основний); 03.12 Прісноводне рибальство; 93.19 Інша діяльність у сфері спорту; 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами.

Відповідно до матеріалів справи 13.02.2018 року ФОП ОСОБА_1 подав звітну податкову декларацію зі сплати за землю за 2018 рік, вказавши в декларації: площу земельної ділянки - 137,6731 га.; нормативну грошову оцінку одиниці площі земельної ділянки - 23700 грн.; розмір орендної плати - 3%; річну суму орендної плати - 97885,57 грн.; щомісячний розмір податкового зобов`язання - 8157,13 грн. за місяць та за грудень 2018 р. - 8157,14 грн. (а.с. 13-14).

11.05.2018 року контролюючим органом була винесена податкова вимога форми «Ф» №58775-17 про сплату загальної суми податкового боргу станом на 10.05.2018 року - 8031,13 грн. (а.с. 12), яка була надіслана позивачу за його податковою адресою, що збігається з адресою фактичного проживання, зазначеною у позовній заяві, але була повернута до контролюючого органу з відміткою пошти про причини невручення «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 12, 12-зворот).

Відповідно до розрахунку податкового боргу, загальна сума боргу складає 81432,41 грн. та становить несплачене самостійно визначене податкове зобов`язання за 10 місяців 2018 року (а.с. 3, 4).

Також, враховуючі додані до апеляційної скарги копії документів та додатково витребувані апеляційним судом докази, апеляційний суд додатково встановив, що відповідно до копії листа Державного агентства рибного господарства України від 16.04.2018 року (а.с. 69), у зв`язку із закінченням 22.12.2017 року терміну дії договору оренди земельної ділянки під рибогосподарським водним об`єктом (Косівське водосховище на р. Ягорлик, площею 137,6731 га., яке знаходиться у селі Коси Подільського району Одеської області) укладеного 22.12.2016 року Косівською сільською радою Подільського району Одеської області та ФОП ОСОБА_2 , Держрибагенством внесені зміни до Реєстру рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) в частині виключення ФОП ОСОБА_2 , як орендаря зазначеного рибогосподарського водного об`єкту .

13.07.2017 року між Косівською сільською радою Подільського району Одеської області, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та Громадською організацією рибалок-любителів «Оберіг» був укладений договір №8 про відшкодування збитків за фактичне землекористування (а.с. 79-80), відповідно до якого ФОП ОСОБА_2 зобов`язався відшкодувати сільській раді збитки завдані внаслідок використання земельної ділянки під водою без оформлення документів відповідно до закону, загальною площею 137,6731 га. об`єктом (Косівське водосховище на р. Ягорлик) в період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року (п.1 договору); загальна сума збитків становить 97885,57 грн., періодичність внесення плати щомісячно по 1/12 частині (п. 3 договору). Додатковою угодою від 11.11.2017 року до договору №8 від 13.02.2017 року про відшкодування збитків за фактичне землекористування, визначений термін дії договору про відшкодування збитків, який передбачає припинення дії договору також у випадку повного відшкодування завданих збитків.

11.01.2018 року та 19.02.2018 року апелянтом було сплачено по 8172,28 грн. із зазначенням платежів «орендної плати з фізичних осіб», але на рахунок Косівської сільської ради Подільського району Одеської області (а.с. 74, 75).

Відповідно до листа Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області від 30.03.2022 року за вихідним №05-01/14із (а.с. 121), наданого апелянтом на вимогу апеляційного суду, між Куяльницькою сільською радою Подільського району Одеської області (яка є правонаступником всіх прав та обов`язків, зокрема і Косівської сільської ради) та ОСОБА_1 з грудня 2017 року по даний час жодної угоди чи договору оренди Косівського водосховища не укладались. Однак, 13.02.2017 року між Косівською сільською радою та ФОП ОСОБА_1 був укладений договір про відшкодування збитків за фактичне землекористування, та станом на 29.03.2022 року за ФОП ОСОБА_1 рахується заборгованість в розмірі 81432,41 грн. Також повідомлено, що з грудня 2017 року до нинішнього часу договору оренди на земельну ділянку площею 170,8395 га. Косівського водосховища Куяльницькою сільською радою укладено не було.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджена наявність у відповідача узгодженого податкового боргу у розмірі 91432,41 грн., станом на день розгляду справи відповідач не подав жодних заперечень щодо суми податкового боргу, як і не надав доказів його погашення.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, відповідно до частини першої ст. 67 Основного Закону, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Плата за землю є податком на майно, який віднесений до місцевих податків (п.п. 10.1.1. п. 10.1. ст. 10, п.п.265.1.3 п. 265.1 ст. 265 ПК України)

За приписами пункту 269.1 ст. 269 ПК України (в редакції чинній станом на 13.02.2018 року - дату подання податкової декларації з сплати за землю) платниками земельного податку є власник земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі,

За приписами пункту 269.1. ст. 269 ПК України (в редакції чинній на час звернення податкового органу до суду з позовом), платниками плати за землю є: платники земельного податку (власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування) та платники орендної плати (землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди)

Відповідно до ст. 270 ПК України в редакції чинній станом на 13.02.2018 року - дату подання податкової декларації з сплати за землю), об`єктами оподаткування платою за землю є: земельні ділянки, які перебувають у власності або у користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до ст. 270 ПК України (в редакції чинній на час звернення податкового органу до суду з позовом), об`єктами оподаткування платою за землю є:

- об`єкти оподаткування земельним податком (земельні ділянки, які перебувають у власності; земельні частки (паї), які перебувають у власності; земельні ділянки державної та комунальної власності, які перебувають у володінні на праві постійного користування);

- об`єкти оподаткування орендною платою (земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди).

При цьому, відповідно до п. 288.1. та 288.2 ст. 288 ПК України (в редакції чинній на час звернення податкового органу до суду з позовом), підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, а платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Апеляційний суд встановив, що об`єкт оподаткування - земельна ділянка під рибогосподарським водним об`єктом (Косівське водосховище на р. Ягорлик, площею 137,6731 га., яке знаходиться у селі Коси Подільського району Одеської області) є земельною ділянкою комунальної власності та належить Куяльніцькій сільській раді Подільського району Одеської області (яка є правонаступником всіх прав та обов`язків Косівської сільської ради Подільського району Одеської області).

Також, відповідно до встановлених апеляційним судом фактичних обставин, земельна ділянка під рибогосподарським водним об`єктом - Косівське водосховище на р. Ягорлик, площею 137,6731 га., у 2018 році не перебувала, а ні в оренді, а ні у володінні на праві постійного користування у ФОП ОСОБА_1 .

При цьому апеляційний суд зазначає, що договір від 13.07.2017 року про відшкодування збитків за фактичне землекористування (а.с. 79-80) не є тим договором, на підставі якого у апелянта виникало б право оренди земельної ділянки або володіння на праві постійного користування. За інформацією наявною в матеріалах справи договір оренди апелянтом зазначеної вище земельної ділянки закінчився 22.12.2017 року.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апелянт, на час подання декларації з плати за землю за 2018 рік, не є платником плати за землю у 2018 році, зокрема, щодо об`єкту - земельної ділянки площею 137,6731 га. під рибогосподарським водним об`єктом - Косівське водосховище на р. Ягорлик.

Щодо поданої 13.02.2018 року апелянтом декларації з сплати за землю за 2018 рік, не сплата коштів по якій стала підставою для прийняття податкової вимоги №58775-17 від 11.05.2018 року та звернення в подальшому до суду з позовом про стягнення податкового боргу, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до п. 286.2. ст. 286 ПК України (в редакції чинній станом на 13.02.2018 року - дату подання податкової декларації з плати за землю), платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Оскільки апелянт, як встановлено судом апеляційної інстанції, у 2018 році не мав статусу платника плати за землю, то він не повинен був подавати і декларацію з сплати за землю за 2018 рік щодо об`єкту - земельної ділянки площею 137,6731 га. під рибогосподарським водним об`єктом - Косівське водосховище на р. Ягорлик.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що подана 13.02.2018 року апелянтом декларацію з сплати за землю за 2018 рік щодо об`єкту - земельної ділянки площею 137,6731 га. була подана помилково, а тому є такою податковою звітністю, яку апелянт не повинен був подавати.

У зв`язку із цим, апелянт мав би вчинити дії щодо подання уточнюючої податкової декларації , керуючись при цьому ст. 50 ПКУ в частині строків давності, визначених ст. 102 ПКУ, але не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку її подання, включаючи зупинення перебігу таких строків, встановлених п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ України.

Апеляційний суд зазначає, що порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95 - 99 Податкового кодексу України. Зазначені норми визначають перелік заходів, що можуть вживатися податковим органом до платника податків із метою погашення податкового боргу, до яких належить і стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, (пункт 95.1 статті 95 ПК України), не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункту 95.2 статті 95 ПК України) за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (п.95.3 ст.95 ПК України).

Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду справи фактичні обставини, які не були встановлені судом першої інстанції, але які мають значення для правильного вирішення спору, апеляційний суд дійшов висновку, що контролюючий орган звернувся до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу з сплати за землю, яка була самостійна визначена апелянтом у податковій декларації, яку апелянт не мав подавати внаслідок відсутності у нього такого обов`язку, оскільки апелянт не був у 2018 році платником плати за землю та не мав об`єктів оподаткування платою за землю.

Таким чином, саме за таких обставин, а не з підстав вказаних в апеляційній скарзі, які відхиляються як такі, що не мають значення для правильного вирішення спору, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог податкового органу про стягнення з апелянта заборгованості по орендній платі з фізичних осіб в сумі 81432,41 грн.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити про те, що неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, фактично є наслідком бездіяльності відповідача, який 25.09.2021 року отримав копію позову та ухвали про відкриття провадження у справі (а.с. 51), але станом на 26.11.2021 року так і не надав до суду першої інстанції відзиву на позовну заяву із зазначенням заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору, у зв`язку із чим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України, це є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення, з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, апеляційний суд зазначає, що при поданні апеляційної скарги апелянт сплатив судовий збір у сумі 3402 грн (а.с. 71, 97), але понесені апелянтом зазначені судові витрати відшкодуванню не підлягають внаслідок задоволення апеляційної скарги частково (не з підстав зазначених в апеляційній скарзі), та враховуючи той факт, що звернення податкового органу до суду з позовом в цій справі обумовлене помилковим поданням апелянтом податкової декларації з плати за землю за 2018 рік.

Керуючись ст. ст. 19, 67 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-78, 139, 242, 257, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року у справі №420/9655/21 - скасувати та ухвалити нову постанову.

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 31.05.2022 року.

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.