Справа № 640/25293/21
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2022-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 червня 2022 року

Київ

справа № 640/25293/21

адміністративне провадження № К/990/6796/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Усенко Є.А., Яковенка М.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.10.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2022 у справі № 640/25293/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-НОРМ» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу та податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

21.02.2022 до суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Київській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (далі - скаржник, ГУ ДПС), направлена до суду поштою 18.02.2022.

Верховний Суд ухвалою від 18.04.2022 зазначену касаційну скаргу залишив без руху з підстав невідповідності касаційної скарги вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та надав скаржнику десятиденний строк для усунення недоліків касаційної скарги з дня отримання копії цієї ухвали, а саме: для надання платіжного документа про оплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі встановленому Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року №3674-VI.

На підставі відповідного клопотання ГУ ДПС Верховний Суд ухвалою від 12.05.2022 продовжив скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги на десять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (трек-номер 370), копія ухвали суду від 12.05.2022 про залишення касаційної скарги без руху скаржником отримана 17.05.2022.

13.05.2022 ГУ ДПС направило засобами поштового зв`язку клопотання про продовження строку на усунення недоліків, яке надійшло до суду 16.05.2022. Ідентичного змісту клопотання скаржник подав 26.05.2022 через підсистему «Електронний суд».

Вирішуючи питання про доцільність продовження скаржникові строку на усунення недоліків касаційної скарги, колегія суддів враховує, що при постановленні 18.04.2022 ухвали судом касаційної інстанції не вирішувалося питання про відповідність форми і змісту касаційної скарги іншим вимогам КАС України.

Вирішуючи питання про відповідність касаційної скарги вимогам пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, колегія суддів встановила, що скаржник у касаційній скарзі посилається на пункти 3 і 4 частини четвертої статті 328 КАС України. Свою позицію мотивує тим, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано пункт 52-2 Перехідних положень ПК України та постанови Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 № 89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок» при відсутності висновку Верховного Суду з питання застосування цих норм права. Неправильне застосування цих норм права призвело до порушення судами норм процесуального права, що виявилося у недослідженні акта документальної планової виїзної перевірки від 17.05.2021 №7052/10-36-07-01/37696239, а також винесених на підставі висновків цього акта перевірки оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, які містяться в матеріалах справи.

Перевіряючи зазначені доводи скаржника, колегія суддів виходить з такого.

Як вбачається зі змісту судових рішень, суди попередніх інстанцій встановили, що 4 березня 2021 року Головне управління ДПС у Київській області на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пункту 77.4 статті 77, пункту 82.1 статті 82, пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 № 89, прийняло наказ № 393-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ІНТЕР-НОРМ», податковий номер 37696239», яким вирішено провести документальну планову виїзну перевірку Позивача тривалістю 20 робочих днів за період діяльності з 01.04.2018 по 31.12.2020 з метою встановлення дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

В Акті перевірки зроблено висновки про порушення позивачем норм податкового законодавства, на підставі яких прийнято податкові повідомлення-рішення від 22.06.2021:

№ 1, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 692201,90 грн;

№ 1, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 1106796,90 грн;

№ 1, яким до ТОВ «ІНТЕР-НОРМ» застосовано штраф у сумі 3400,00 грн;

№ 1, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту звітного (податкового) періоду на 5105,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги і скасовуючи зазначені податкові повідомлення-рішення, суди попередніх інстанцій виходили з того, що ГУ ДПС допустило істотні порушення норм податкового законодавства при призначенні і проведенні перевірки. Зокрема, суди зазначили, що змінити норми, встановлені ПК України, в тому числі і щодо зміни строків та компетенції проведення документальної планової виїзної перевірки можливо лише шляхом внесення відповідних змін до ПК України, як це передбачено пунктом 2.1 статті 2 ПК України. Станом на час прийняття ГУ ДПС наказу про проведення перевірки пункт 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України в частині обмежень на проведення планових перевірок був чинним, жодних змін до нього законодавець не вносив. Тому суди дійшли висновку, що пункт 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України є нормою вищої юридичної сили, ніж постанова Кабінету Міністрів України № 89 від 03.02.2021, тому, відповідно до пункту 5.2 статті 5 ПК України у спірних правовідносинах підлягають застосуванню саме норми ПК України. Отже, за наявності чинної норми пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України, прийняття оскаржуваного наказу № 393-п від 04.03.2021 у період дії карантину суперечить вимогам податкового законодавства, а тому є протиправним.

Із посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17, а також Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справи щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, викладені у постанові від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18, Верховного Суду, викладені у постановах від 27.05.2021 у справі № 320/2460/19, від 29.07.2021 у справі № 320/2460/19, суди дійшли висновку про те, що допущені контролюючим органом порушення при призначенні перевірки позбавляють акт перевірки статусу належного та допустимого доказу, що має наслідком скасування прийнятих за результатом незаконної перевірки податкових повідомлень-рішень.

Скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду з питання застосування норм права у подібних правовідносинах, однак, колегією суддів встановлено, що Верховний Суд у постанові від 22.02.2022 у справі №420/12859/21 виклав правову позицію про те, що мораторій на проведення податкових перевірок на період карантину прямо закріплений пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України (в редакції на момент винесення спірного наказу) та вказана норма в частині обмежень на проведення планових перевірок, була чинною, її дія не зупинялась. Виходячи зі змісту пункту 2.1 статті 2 ПК України, зміна приписів Податкового кодексу України здійснюється виключно законами про внесення змін до Кодексу, відповідно зміна строків дії мораторію може бути здійснена виключно шляхом прямого внесення змін до Податкового кодексу України. Верховний Суд дійшов висновку, що за наявності суперечливих правил і положень щодо дії мораторію на проведення перевірок, які містяться у Податковому кодексі України і в постанові Кабінету Міністрів України - застосуванню підлягають положення і правила саме Податкового кодексу України.

У постанові від 27.04.2022 у справі №140/1846/21 Верховний Суд також підтримав позицію про неможливість застосування постанови Кабінету Міністрів України № 89 від 03.02.2021 як такої, що змінила строки обмежень на проведення планових перевірок, встановлені пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України.

При цьому, різниця у предметі спору у справі, у якій подано касаційну скаргу, зі справами, які були предметом розгляду Верховним Судом, не змінює того, що правовідносини у справах є подібними з різницею лише у часі (етапі) реалізації права платниками податків на оскарження дій контролюючого органу, пов`язаних із призначенням перевірки на підставі положень постанови Кабінету Міністрів України № 89 від 03.02.2021. У цій справі реалізація права на оскарження дій контролюючого органу відбулася вже після фактичного проведення перевірки і прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а у справах, які були предметом розгляду Верховним Судом - до моменту її проведення.

Отже, висновки судів попередніх інстанції у справі, у якій подано касаційну скаргу, в частині застосування норм пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України та постанови Кабінету Міністрів України № 89 від 03.02.2021 відповідають висновкам Верховного Суду.

Щодо доводів контролюючого органу про порушення судами норм процесуального права в частині недослідження висновків акта перевірка, колегія суддів зазначає, що суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що протиправність наказу про призначення перевірки є підставою для скасування податкових повідомлень-рішень без надання оцінки висновкам відповідача по суті виявлених порушень.

Такі висновки судів узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18, від 27.05.2021 у справі № 320/2460/19, від 29.07.2021 у справі № 320/2460/19, від 18.08.2021 у справі №160/9277/19, а також Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Отже, колегія суддів вважає, що доводи, наведені скаржником у касаційній скарзі не є достатніми для відкриття касаційного провадження у справі на підставі пунктів 3 і 4 частини четвертої статті 328 КАС України. Висновки судів попередніх інстанцій відповідають висновкам Верховного Суду, постанови про відступлення від яких немає, і колегія суддів не вважає за необхідне відступити від таких у цій справі, у зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження належить відмовити.

З урахуванням таких висновків, недоцільним є задоволення клопотання про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги в частині сплати судового збору за її подання.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.10.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2022 у справі № 640/25293/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-НОРМ» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу та податкових повідомлень-рішень.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон Є.А. Усенко М.М. Яковенко