Справа № 160/26753/21
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 травня 2022 року Справа №160/26753/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Захарчук-Борисенко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансбудтехніка» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансбудтехніка» до Головного управління ДПС у Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

23.12.2021 представник позивача ТОВ «Трансбудтехніка», адвокат Ясир С.А. звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області № від 07.04.2021 по нарахуванню штрафних санкцій за порушення законодавства у сфері виробництва, обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів та палива у сумі 1000000,00 грн;

- стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансбудтехніка» () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати за сплату судового збору у розмірі 15000грн та 20000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2022 у справі №160/26753/21 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансбудтехніка» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № від 07.04.2021 по нарахуванню штрафних санкцій за порушення законодавства у сфері виробництва, обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів та палива у сумі 1000000грн. 00коп. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансбудтехніка» (40009, м. Дніпро, вул. Єфремова Сергія, буд.16, 2 поверх; ) судові витрати у розмірі 15000грн. 00 коп. (п`ятнадцять тисяч грн. 00коп.).

До суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, у якій просив ухвалити додаткове рішення в адміністративній справі №160/26753/21 про стягнення на користь ТОВ «Трансбудтехніка» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровської області судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00грн.

14.04.2022 відповідач надіслав до суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якому заперечує проти задоволення заяви.

Відповідно до Довідки від 19.05.2022 справа №160/26753/21 отримана 19.05.2022 відділом забезпечення виконання рішень суду та архівної роботи управління з організаційного забезпечення суду після розгляду з Третього апеляційного адміністративного суду та, у зв`язку з необхідністю розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, передано судді Н.В. Захарчук-Борисенко 19.05.2022.

Згідно ч. 3 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги №1221/01-21 від 21.12.2021, додаткову угоду №1102-1 до договору про надання правової допомоги №1221/01-21 від 21.12.2021, акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) з професійної правничої допомоги від 05.04.2022.

За умовами договору про надання правової допомоги, сторони погодили, що розмір та порядок сплати гонорару визначається в додатковій угоді.

У додатковій угоді №1102-1 від 11.02.2022 до договору про надання правничої допомоги №1221/01-21 від 21.12.2021 визначено суму у розмірі 20000,00 грн., яку має сплатити клієнт адвокату в будь-якій незабороненій законом формі, протягом 30 календарних днів з дати набрання чинності рішенням суду по справі №160/26753/21.

Відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) з професійної правничої допомоги адвокатом Ясир С.А. надано позивачу правничу допомогу, зокрема, вивчення та аналіз матеріалів справи, аналіз судової практики, складання позовної заяви, підготовка відповіді на відзив, отримання копії судового рішення..

Розглянувши вищезазначену заяву, дослідивши матеріали справи щодо розподілу судових витрат згідно рішення суду у даній справі та норми процесуального законодавства, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано копії копію договору про надання правничої допомоги №1221/01-21 від 21.12.2021, додаткову угоду №1102-1 договору про надання правової допомоги №1221/01-21 від 21.12.2021, акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) з професійної правничої допомоги від 05.04.2022.

Крім того, стороною не надано також доказів сплати послуг адвоката.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.ч. 1,2 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно положень ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Іншого порядку розподілу судових витрат КАС України не передбачено.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI передбачає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути спів розмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.

Верховний Суд в постанові від 20.11.2018 року у справі № 910/23210/17 вказав, що види робіт або послуг адвоката, витрат, про відшкодування яких у справі заявлено вимогу, мають відповідати умовам договору про надання правової допомоги, положенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і процесуального закону. Витрати на оплату робіт та послуг адвоката, про відшкодування яких заявлено вимогу, мають бути виконані саме тим адвокатом, з яким укладено договір про надання правової допомоги, інакше суд не матиме підстав для вирішення питання про їх відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 дійшла висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені

Таким чином, вищевикладене у сукупності свідчить про відсутність підстав для стягнення з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області витрат на професійну правничу допомогу у справі №160/26753/21.

Керуючись ст.ст.243, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансбудтехніка» про ухвалення додаткового рішення по справі №160/26753/21 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко