Справа № 300/1289/21
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2022-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 червня 2022 року

Київ

справа №300/1289/21

адміністративне провадження №К/990/7478/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Калашнікової О.В.,

суддів: Білак М.В., Губської О.А.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2022 року

у справі №300/1289/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

УСТАНОВИВ:

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у справі №300/1289/21.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи №300/1289/21 між суддями від 30 березня 2022 року визначено склад колегії суддів, а саме: головуючий суддя - Калашнікова О.В., судді Білак М.В., Губська О.А.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження, Верховним Судом встановлено наступне.

30 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправною бездіяльність щодо невжиття заходів з надання пропозиції іншої рівнозначної вакантної посади у Головному управління ДПС в Івано-Франківській області або за його згодою посади на іншому підприємстві, в установі, організації в разі відсутності можливості працевлаштувати на попередній або рівнозначній посаді та зобов`язати надати іншу рівнозначну посаду у Головному управлінні ДПС в Івано-Франківській області або за його згодою посаду на іншому підприємстві, в установі, організації в разі відсутності можливості працевлаштувати на попередній або рівнозначній посаді.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись із даним рішенням, Головне управління ДПС в Івано-Франківській області подало до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2022 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області задоволено, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року у справі № 300/1289/21 скасовано та прийнято нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

На зазначену постанову апеляційного суду скаржником подано касаційну скаргу.

У поданій касаційній скарзі скаржник з посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2022 року, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року залишити в силі.

Ухвалою Верховного Суду від 18 квітня 2022 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху в зв`язку зі сплатою судового збору в неповному обсязі. Заявникові надано строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, шляхом надання до суду уточненої касаційної скарги (заяви про уточнення касаційної скарги) в якій привести зазначені скаржником підстави касаційного оскарження судових рішень у відповідність вимогам КАС України.

На виконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху позивачем подано уточнену касаційну скаргу.

У зв`язку з перебування судді-доповідача Калашнікової О.В., а також судді Губської О.А. у відпустці питання про відкриття касаційного провадження вирішується після виходу суддів з відпустки.

З уточненої касаційної скарги встановлено, що вона подана на підставі пунктів 1, 3, 4 КАС України.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

В обґрунтування зазначених підстав скаржник вказує, що судом апеляційної інстанції не застосовано статтю 2 КАС України у взаємозв`язку із правовими позиціями Верховного Суду про компетенційне правонаступництво.

У тексті касаційної скарги містяться посилання на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду. Однак, без взаємозв`язку із конкретним підпунктом частини четвертої статті 328 КАС України.

При цьому, варто зауважити, що недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.

Посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

При цьому, у скарзі лише викладено обставини справи, процитовано пункти 20-26 постанови Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у справі №802/4159/14-а, а також зроблено вказівку на інші постанову Верховного Суду без будь-якого обґрунтування подібності правовідносин із загальним посиланням на ухвалення судами рішень з порушенням норм матеріального та процесуального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

В той же час, скаржник зазначає, що на даний час правовий висновок Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права (наведених вище положень підзаконних нормативно-правових актів) відсутній.

Варто зазначити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою на конкретні висновки судів, рішення яких оскаржуються, із одночасним зазначенням положень (пункту, частини, статті) закону або іншого нормативно-правового акта, який застосований цими судами при прийнятті відповідного висновку. Це дозволяє суду касаційної інстанції на виконання вимог статті 341 КАС України перевірити правильність застосування норм матеріального і процесуального права у конкретній справі.

Обґрунтування ж підстав касаційного оскарження судового. рішення зводиться до викладення обставин справи, цитування нормативно-правових актів та незгоди з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, так само суд не може самостійно визначати норму права щодо питання застосування якої, на думку заявника, відсутній висновок Верховного Суду, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України).

Серед іншого, скаржник як на підставу для касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій посилається на положення пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України (справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою (пункт 3 частини третьої статті 353 КАС України).

В даному випадку, обґрунтування скаржника наявності підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України, є достатньо мотивованими та потребують перевірки у межах таких доводів.

У касаційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивоване тим, що про текст оскаржуваної постанови адвокату позивача стало відомо 17 лютого 2022 року. Вказує, що оскаржувана постанова датована та підписана, як в ній зазначено 25 січня 2022 року, опублікована в Єдиному державному реєстрі судових рішень лише 16 лютого 2022 року. В підсистемі «Електронний суд» постанова з`явилася 21 лютого 2022 року, як вказано заявником. Крім того, представником позивача зазначено, що повний тест постанови підписаний 25 січня 2022 року, а 24 лютого 2022 року введено воєнний стан.

За змістом частин першої, другої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Частина третя статті 329 КАС України зазначає, що строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Поняття поважності причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а тому його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк.

За такого правового регулювання, обставин справи та доказів доданих скаржником на підтвердження зазначених обставин, Суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на касаційне оскарження.

Скарга відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкриті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 3, 334 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у справі №300/1289/21 та поновити його.

Відкрити провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у справі №300/1289/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Витребувати з Івано-Франківського окружного адміністративного суду матеріали справи №300/1289/21.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали - та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій і доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

О.В. Калашнікова

М.В. Білак

О.А. Губська ,

Судді Верховного Суду