Справа № 640/22276/21
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2021 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Гурмандіз» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2021 року ТОВ «ТД Гурмандіз» звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 10 серпня 2018 року № .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2021 року вказаний адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Головне управління ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи, надав неналежну оцінку дослідженим доказам та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. Скаржник вказує на те, що згідно наданих до перевірки документів станом на 26 липня 2018 року у ТОВ «ТД Гурмандіз» встановлено прострочену дебіторську заборгованість у сумі 878,01 євро (еквів. 27424 грн 96 коп) за контрактом від 09 червня 2017 року № 55 з компанією «CASEIFICIO/PUGL1ESE F.LLI RADICCI SPA» (Італія) та у сумі 29401,64 євро (еквів. 915229 грн 34 коп) за контрактом від 28 квітня 2017 року № СТ 17.090901 з компанією «SHELLTON FOOD PRODUCTS» (Нідерланди). У зв`язку з цим позивачу нараховано пеню у відповідності до ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що одним із способів припинення зобов`язання є зарахування зустрічних однорідних вимог і саме в такий спосіб були припинені зобов`язання компанії «CASEIFICIO/PUGL1ESE F.LLI RADICCI SPA» (Італія) та компанії «SHELLTON FOOD PRODUCTS» (Нідерланди), тому підстави для нарахування пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті відсутні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2021 року - без змін, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що Головним управлінням ДПС у м. Києві було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ТД Гурмандіз» з питань дотримання вимог валютного законодавства при розрахунках за зовнішньоекономічними контрактами від 09 червня 2017 року № 55 з компанією «CASEIFICIO/PUGLIESE F.LLI RADICCI SPA» (Італія) та від 28 квітня 2017 року № СТ17.090901 з компанією «SHELLTON FOOD PRODUCTS» (Нідерланди), згідно з листом ПАТ «ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ» від 05 квітня 2018 року № 040-07/1388 за період з 28 квітня 2017 року по 26 липня 2018 року. За результатами перевірки відповідачем складено акт від 31 липня 2018 року № 998/26-15-14-06-05/38891743.

На підставі вказаного акту перевірки Головним управлінням ДПС у м. Києві складено податкове повідомлення-рішення від 10 серпня 2018 року № , яким нараховано ТОВ «ТД Гурмандіз» пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 403379 грн 72 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням контролюючого органу, ТОВ «ТД Гурмандіз» звернулося до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «ТД Гурмандіз» суд першої інстанції виходив з того, що припинення зобов`язань між суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності можливе й в інші способи ніж шляхом виконання, зокрема, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. Суд першої інстанції встановив, що позивачем не підтверджено проведення розрахунків з компанією «CASEIFICIO PUGLIESE F.LLI RADICCI SPA» (Італія) на суму 3,01 євро, однак зазначив, що розрахунок пені за вказане правопорушення належить до дискреційних повноважень контролюючого органу, у зв`язку з чим визнав протиправним і скасував податкове повідомлення-рішення від 10 серпня 2018 року № в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ТД Гурмандіз», оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Особливості проведення експортних та імпортних операцій резидентів визначені, зокрема, Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 2 вказаного Закону імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

На час виникнення спірних правовідносин Правлінням Національного банку України не було встановлено інших строків розрахунків, ніж ті, що визначені ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Згідно з ч. 1 ст. 4 вказаного Закону порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Підставою для винесення податкового повідомлення-рішення від 10 серпня 2018 року № та нарахування ТОВ «ТД Гурмандіз» пені у розмірі 403379 грн 72 коп став висновок контролюючого органу про те, що позивач не отримав у встановлений строк від компаній-нерезидентів «CASEIFICIO/PUGLIESE F.LLI RADICCI SPA» (Італія) та «SHELLTON FOOD PRODUCTS» (Нідерланди) товар, що поставлявся на умовах попередньої оплати.

Так, між ТОВ «ТД Гурмандіз» як покупцем та компанією «CASEIFICIO PUGLIESE F.LLI RADICCI SPA» (Італія) як продавцем було укладено контракт від 09 червня 2017 року № 55 щодо купівлі товару (продуктів харчування).

На виконання умов вказаного контракту позивач перерахував валютні кошти компанії «CASEIFICIO F.LLI RADICCI SPA» (Італія) у загальному розмірі 5780,71 євро. Згідно з митною декларацією від компанії «CASEIFICIO PUGLIESE F.LLI RADICCI SPA» (Італія) своєчасно надійшов товар на суму 4902,70 євро. Залишок передплати, на суму якої позивачем не отримано товар, складає 878,01 євро.

Контролюючий орган здійснив нарахування пені за кожний день прострочення доставки товару від компанії «CASEIFICIO PUGLIESE F.LLI RADICCI SPA» (Італія) у розмірі 0,3 відсотка від суми у розмірі 878,01 євро.

Водночас судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ «ТД Гурмандіз» та компанією «CASEIFICIO PUGLIESE F.LLI RADICCI SPA» (Італія) було укладено додаткову угоду № 1 від 01 грудня 2017 року до Контракту від 09 червня 2017 року № 55 про зарахування зустрічних грошових зобов`язань у розмірі 875,00 євро.

Залишок грошових коштів, які компанія «CASEIFICIO PUGLIESE F.LLI RADICCI SPA» (Італія) не повернула позивачу за Контрактом від 09 червня 2017 року № 55 становить лише 3,01 євро.

Також між ТОВ «ТД Гурмандіз» як покупцем та компанією «SHELLTON FOOD PRODUCTS» (Нідерланди) як продавцем було укладено контракт від 28 квітня 2017 року № СТ17.090901 щодо купівлі товару (продуктів харчування).

На виконання умов вказаного контракту позивач перерахував валютні кошти компанії «SHELLTON FOOD PRODUCTS» (Нідерланди) у загальному розмірі 64290,28 євро. Згідно з митною декларацією від компанії «SHELLTON FOOD PRODUCTS» (Нідерланди) своєчасно надійшов товар на суму 34888,64. Залишок передплати, на суму якої позивачем не отримано товар, складає 29401,64 євро.

Контролюючий орган здійснив нарахування пені за кожний день прострочення доставки товару від компанії «SHELLTON FOOD PRODUCTS» (Нідерланди) у розмірі 0,3 відсотка від суми у розмірі 29401,64 євро.

Водночас судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ «ТД Гурмандіз» та компанією «SHELLTON FOOD PRODUCTS» (Нідерланди) було укладено додаткову угоду № 1 від 15 грудня 2017 року до контракту від 28 квітня 2017 року № СТ17.090901 про зарахування зустрічних грошових зобов`язань у розмірі 29401,64 євро.

Як раніше зазначалося, підставою для задоволення позовних вимог ТОВ «ТД Гурмандіз» став висновок суду першої інстанції про те, що зарахування зустрічних однорідних вимог є належним способом припинення зобов`язань, у тому числі за зовнішньоекономічними контрактами.

Апеляційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві фактично не містить в собі заперечень проти вказаного висновку. Натомість в апеляційній скарзі відповідача фактично відтворено зміст і доводи, викладені в акті перевірки від 31 липня 2018 року № 998/26-15-14-06-05/38891743.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, керуючись ч. 2 ст. 308 КАС України, вважає необхідним перевірити правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права під час вирішення питання про припинення зобов`язань компанії «CASEIFICIO PUGLIESE F.LLI RADICCI SPA» (Італія) та компанії «SHELLTON FOOD PRODUCTS» (Нідерланди) перед ТОВ «ТД Гурмандіз».

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» всі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.

Положеннями ст. 601 Цивільного кодексу України передбачено можливість припинення зобов`язання зарахуванням. Так, вказана норма права передбачає, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Такі ж положення містяться в ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України, згідно якої, господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування.

Відповідно до п. 1.10 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24 березня 1999 року № 136 (далі - Інструкція) відповідні операції можуть бути зняті з контролю за наявності належним чином оформлених документів про припинення зобов`язань за цими операціями зарахуванням, якщо: вимоги випливають із взаємних зобов`язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями; вимоги однорідні; строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги; між сторонами не було спору щодо характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання тощо.

Таким чином одним із способів припинення зобов`язання є зарахування зустрічних однорідних вимог.

Колегія суддів враховує, що Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» встановлює правила обліку зобов`язань між резидентом і нерезидентом лише у разі їх припинення шляхом виконання.

Натомість цей Закон не визначає особливостей обліку зовнішньоекономічних операцій у випадку припинення зобов`язань між суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності в інші способи ніж шляхом їх виконання.

Одночасно Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» не містить в собі приписів, які б забороняли припинення зобов`язань, у тому числі щодо поставки товару на митну територію України, за який внесено передплату, в інший спосіб ніж шляхом виконання.

Під час розгляду і вирішення справи суд першої інстанції правильно врахував правову позицію Верховного Суду щодо можливості припинення зобов`язань між суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

За висновком Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, що викладена у постанові від 31 січня 2020 року у справі № 1340/3649/18 резидент є вільним у виборі форми розрахунків за зовнішньоекономічними операціями з-поміж тих, що не суперечать законам України, а тому перебування таких операцій на контролі саме по собі не спричиняє наслідку у вигляді застосування штрафних санкцій (пені), передбачених ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог є складовою гарантованого Конституцією України права на свободу підприємницької діяльності та може бути обмежено виключно законами України.

У постанові Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 817/1200/15 також закріплено правовий висновок, відповідно до якого у разі припинення зобов`язання за зовнішньоекономічним договором шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог у строк, встановлений нормами Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» для розрахунків у іноземній валюті, підстави для притягнення резидента до відповідальності за порушення термінів розрахунків у іноземній валюті (за ненадходження валютної виручки) відсутні, незалежно від підстав виникнення зустрічних однорідних вимог та складу учасників зарахування зустрічних однорідних вимог. Обставини щодо зарахування зустрічних однорідних вимог та припинення внаслідок цього зобов`язань за зовнішньоекономічним договором підлягають встановленню судом з дослідженням належних щодо цього доказів.

Колегія суддів враховує, що у межах справи № 817/1200/15 позивачу було нараховано пеню за порушення строків, встановлених ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», однак правова позиція Верховного Суду, викладена у вказаній справі, повною мірою поширюється також на спори, в яких резиденту нараховано пеню за порушення строків, встановлених ст. 2 цього ж Закону.

На підтвердження припинення зобов`язань компанії «CASEIFICIO PUGLIESE F.LLI RADICCI SPA» (Італія) поставити товар на загальну суму 875,00 євро позивач надав до суду копію додаткової угоди № 1 від 01 грудня 2017 року до контракту від 09 червня 2017 року № 55 про зарахування зустрічних грошових зобов`язань у розмірі 875,00 євро.

У свою чергу на підтвердження припинення зобов`язань компанії «SHELLTON FOOD PRODUCTS» (Нідерланди) поставити товар на загальну суму 29401,64 євро позивач надав до суду копію додаткової угоди № 1 від 15 грудня 2017 року до контракту від 28 квітня 2017 року № СТ17.090901 про зарахування зустрічних грошових зобов`язань у розмірі 29401,64 євро.

Вказані додаткові угоди були укладені між позивачем та його контрагентами-нерезидентами до закінчення 180-тиденного строку, встановленого ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечуються контролюючим органом.

Так, згідно з додатком 2 до акту перевірки від 31 липня 2018 року № 998/26-15-14-06-05/38891743:

- граничний строк надходження товарів від компанії «CASEIFICIO PUGLIESE F.LLI RADICCI SPA» (Італія) - 27 лютого 2018 року, а додаткова угода № 1 до контракту від 09 червня 2017 року № 55 про зарахування зустрічних грошових зобов`язань у розмірі 875,00 євро укладена 01 грудня 2017 року;

- граничний строк надходження товарів від компанії «SHELLTON FOOD PRODUCTS» (Нідерланди) - 11-13 березня 2018 року, а додаткова угода № 1 до контракту від 28 квітня 2017 року № СТ17.090901 про зарахування зустрічних грошових зобов`язань у розмірі 29401,64 євро укладена 15 грудня 2017 року.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не було порушено строків поставки товару від компаній «CASEIFICIO PUGLIESE F.LLI RADICCI SPA» (Італія) та «SHELLTON FOOD PRODUCTS» (Нідерланди) на суми 875,00 євро та 29401,64 євро відповідно.

Також суд першої інстанції, встановивши відсутність підтвердження поставки товару від компанії «CASEIFICIO PUGLIESE F.LLI RADICCI SPA» (Італія) на суму 3,01 євро, прийшов до правильного в цілому висновку про те, що вказана обставина не перешкоджає визнанню протиправним і скасуванню податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 10 серпня 2018 року № у повному обсязі. Заперечень проти вказаного висновку апеляційна скарга не містить.

Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «ТД Гурмандіз».

Доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2021 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 238, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Л.Т. Черпіцька