Справа № 580/1010/22
Суддя: Марина БІЛОНОЖЕНКО
Дата ухвалення: 2022-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року справа № 580/1010/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ФОП ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ФОП ОСОБА_1 (далі позивач) до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)(далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати постанови Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10.01.2022р. про накладення штрафу у розмірі 1700,00 грн. та постанови від 28.01.2022р. про арешт рахунків Боржника (ФОП ОСОБА_1 ) у межах суми звернення стягнення в розмірі 13907,30 грн. у виконавчому провадженні №67466956.

В обгрунтування позовних вимог, представником позивача зазначено що у виконавчому провадженні №.01.2022р. державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів та про накладення штрафу в розмірі 1700,00 грн. за невиконання виконавчого документу, щодо вселення ФОП ОСОБА_2 у нежитлові приміщення 1-го поверху літери «А-2», №12 (12-1, 12-2, 12-3, 12-4), загальною площею 38,9 м2, за адресою: АДРЕСА_1 , яку позивач вважає протиправною з підстав того, що рішенням Господарського суду Черкаської області від 31.08.2021р. у справі №925/436/21, на позивача не покладено обов`язку вселити ФОП ОСОБА_2 у нежитлові приміщення, оскільки дані нежитлові приміщення не перебувають і ніколи не перебували у власності позивача, а отже в останнього відсутня будь-яка можливість для виконання процедури вселення ФОП ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що державний виконавець самовільно трактує рішення Господарського суду у справі №925/436/21, з вказуванням відсутньої обставини щодо обов`язку боржника здійснити вселення стягувана у нежитлові приміщення. Крім того, вказує, що у відповідності до ст. 67, примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому, натомість позивач звільнив займані приміщення за адресою: АДРЕСА_2 від свого майна ще 24 вересня 2021 року, а отже не чинить перешкод для здійснення державним виконавцем процедури вселення ФОП ОСОБА_2 у нежитлові приміщення.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 22.02.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи ухвалено здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

13.05.2022р. від відповідача надійшов відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що позивач є боржником у виконавчому провадженні та відповідачем у справі №925/436/21, відтак саме на нього покладений обов`язок по виконанню рішенння суду (по вселенню), яке виконує боржник добровільно, і лише після його невиконання боржником, примусове вселення здійснюється державним виконавцем.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 31.08.2021р. у справі №925/436/21, позов ОСОБА_2 задоволено частково, вирішено усунути перешкоди власнику майна фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 , у здійсненні права користування нежитловими приміщеннями 1-го поверху, літери А-2 , №12 (12-1, 12-2, 12-3, 12-4), загальною площею 38,9 м 2 , за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом виселення з нежитлових приміщень 1-го поверху літери А-2 , №12 (12-1, 12-2, 12-3, 12-4), загальною площею 38,9 м 2, за адресою: АДРЕСА_3 фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та будь-яких інших осіб, які займають ці приміщення, та звільнити ці приміщення від майна ОСОБА_1 та цих осіб. Вселити фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 , у нежитлові приміщення 1-го поверху літери А-2 , №12 (12-1, 12-2, 12-3, 12-4), загальною площею 38,9 м2, за адресою: АДРЕСА_3 .

У рішенні 31.08.2021р. у справі №925/436/21, Господарський суд Черкаської області встановив, що ФОП ОСОБА_2 є власником нежитлових приміщень в АДРЕСА_4 . Ідентифікація приміщень в будівлі: №12-1, №12-2, №12-3, №12-4 загальною площею 38,9 м 2 - згідно технічного паспорту будівлі. Приналежність спірних приміщень позивачці підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав, технічним паспортом на приміщення.

На виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 31.08.2021р. у справі №925/436/21, Господарським судом Черкаської області видано наказ від 26.10.2021р., про вселення ФОП ОСОБА_2 у нежитлові приміщення 1-го поверху літери «А-2», №12 (12-1, 12-2, 12-3, 12-4), загальною площею 38,9 м2, за адресою: АДРЕСА_3 .

11.11.2021р. державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67466956 з виконання наказу №925/436/21 виданого 26.10.2021р. Господарським судом Черкаської області.

26.11.2021р. державним виконавцем здійснено вихід за адресою: м. Черкаси, вул. Верхня Горова, 1, з метою перевірки виконання рішення суду та встановлено: двері від приміщення 1-го поверху літери «А-2», №12 (12-1, 12-2, 12-3, 12-4) загальною площею 38,9 м2, були зачинені, тому перевірити факт виконання виявилось неможливим.

01.12.2021р. позивач подав до відповідача лист, в якому повідомив, що ним, як боржником, були виконані покладені на нього обов`язки в добровільному порядку, зокрема, він 24.09.2021р. звільнив займані приміщення, відповідно до Акту повернення-приймання нерухомого майна.

10.12.2021р. державним виконавцем, за участю двох понятих, здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_4 , з метою перевірки виконання рішення суду та встановлено, що ФОП ОСОБА_2 у нежитлових приміщеннях 1-го поверху літери «А-2», №12 (12-1, 12-2, 12-3, 12-4) загальною площею 38,9 м2, за адресою: АДРЕСА_4 , не перебуває, боржником виконавчий лист не виконано.

10.01.2022р. головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у ВП №67466956 прийнято постанову про накладення штрафу у розмірі 1700 грн., за невиконання виконавчого документу. ФОП ОСОБА_2 у нежитлові приміщення 1-го поверху літери «А-2», №12 (12-1, 12-2, 12-3, 12-4), загальною площею 38,9 м2, за адресою: АДРЕСА_3 , не вселено.

28.01.2022р. головним державним виконавцем у ВП №67466956 прийнято постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках в межах суми звернення стягнення 13907,30 грн.

Позивач, вважаючи постанови про накладення штрафу та арешт коштів протиправними, звернувся за захистом власних прав до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. №1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), відповідно до ст. 1 якого, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Положеннями ч. 1 ст. 13 Закону №1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

При цьому, приписами ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 63 Закону №1404, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону №1404 у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З аналізу вказаних норм вбачається, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. При цьому, умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення виноситься за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Порядок виконання рішення про вселення стягувача встановлено ст. 67 Закону №1404, відповідно до ч.ч.1,2 якої, державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про вселення стягувача.

У разі невиконання боржником рішення про вселення стягувача самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому.

Аналіз вказаних положень ст.67 Закону №1404 вказує на обов`язок боржника самостійно виконати рішення суду про вселення стягувача, і у разі його самостійного невиконання боржником, державний виконавець виконує його примусово.

За наслідками перевірки правомірності накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду про вселення стягувача, суд зазначає наступне.

Як встановлено вище судом, на виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 31.08.2021р. у справі №925/436/21, Господарським судом Черкаської області видано наказ від 26.10.2021р., про вселення ФОП ОСОБА_2 у нежитлові приміщення 1-го поверху літери «А-2», №12 (12-1, 12-2, 12-3, 12-4), загальною площею 38,9 м2, за адресою: АДРЕСА_3 . Боржник - ФОП ОСОБА_1 .

Суд встановив, що 10.12.2021р. державним виконавцем, за участю двох понятих, здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_4 , з метою перевірки виконання рішення суду та встановлено, що ФОП ОСОБА_2 у нежитлових приміщеннях 1-го поверху літери «А-2», №12 (12-1, 12-2, 12-3, 12-4) загальною площею 38,9 м2, за адресою: АДРЕСА_4 , не перебуває, боржником виконавчий лист не виконано.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що обставина невиконання позивачем, як боржником, рішення суду у справі №925/436/21 підтверджено наявнми матеріалами справи.

Доводи позивача, що ним звільнено приміщення за адресою: АДРЕСА_2 від свого майна, про що свідчить Акт повернення-нерухомого майна від 24.09.2021р., суд вважає не обгрунтованими, оскільки згідно вказаного Акту, позивач повернув Благодійній організації Фонд збереження рідної природи нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , що в свою чергу не може слугувати обставиною, що підтверджує виконання позивачем рішення суду про вселення ФОП ОСОБА_2 у нежитлові приміщеннях 1-го поверху літери «А-2», №12 (12-1, 12-2, 12-3, 12-4).

Доводи позивача, що рішенням Господарського суду Черкаської області від 31.08.2021р. у справі №925/436/21, на позивача не покладено обов`язку вселити ФОП ОСОБА_2 у нежитлові приміщення, оскільки дані нежитлові приміщення не перебувають і ніколи не перебували у власності позивача, а отже у нього відсутня будь-яка можливість для виконання процедури вселення ФОП ОСОБА_2 , суд вважає необгрунтованими, оскільки, як зазначалось вище, у наказі Господарського суду Черкаської області від 26.10.2021р., встановлено - вселити ФОП ОСОБА_2 у нежитлові приміщення 1-го поверху літери «А-2», №12 (12-1, 12-2, 12-3, 12-4), загальною площею 38,9 м2, за адресою: АДРЕСА_3 . Боржник - ФОП ОСОБА_1 . Таким чином, в силу приписів ст. 67 Закону №1404, саме на позивача, як боржника у судовому наказі та ВП №67466956 покладено обов`язок самостійно виконати рішення суду про вселення стягувача. В свою чергу, рішенням Господарського суду Черкаської області від 31.08.2021р. у справі №925/436/21 встановлено, що позивач використовує спірні приміщення, а їх власником є ФОП ОСОБА_2 . Посилання позивача, що спірні нежитлові приміщення не перебувають у його власності, жодним чином не позбавляють його обов`язку виконати рішення суду, як користувача нежитловими приміщеннями.

Стосовно посилань позивача, що примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому, суд зазначає, що аналіз вказаних вище приписів ч.ч. 1,2 ст.67 Закону №1404 вказує на обов`язок боржника самостійно виконати рішення суду про вселення стягувача, і у разі його самостійного невиконання боржником, державний виконавець виконує його примусово.

Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку, що матеріалами справи підтверджено обставина самостійного невиконання позивачем, як боржником, рішення суду у справі №925/436/21, при цьому позивач не зазначив поважних причин його невиконання, у зв`язку із чим суд доходить висновку про обгрунтованість застосування державним виконавцем штрафу до позивача, не виконання рішення суду, відтак позовні вимоги у цій частині суд вважає необгурунтованими.

Стосовно правомірності накладення арешту на кошти позивача, суд зазначає наступне.

Згідно п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника в рамках процедури примусового виконання виконавчого документу врегульовано ст. 48 Закону №1404-VIII. Так, за змістом норм ч.ч. 1, 2 і 4 цієї статті Закону №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. При цьому, забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Судом враховано, що згідно чч. 1 - 4 ст. 56 Закону №1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Аналіз наведених норм матеріального права вказує на те, що державний виконавець має право, для забезпечення реального виконання рішення, застосувати арешт коштів боржника (фізичної особи), що знаходяться на рахунку такого боржника у банківській установі.

Суд встановив, що у межах ВП №67466956, прийнято: постанову про стягнення виконавчого збору від 11.11.2021р. у розмірі 12000 грн., постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 11.11.2021р. у розмірі 207,30 грн., постанову про накладення штрафу від 10.01.2022р. у розмірі 1700 грн.

У матеріалах справи відсутні докази сплати позивачем вказаних сум, станом на дату прийняття постанови про арешт коштів, у зв`язку із чим суд доходить висновку про наявність у державного виконавця правових підстав визначених Законом №1404-VII для прийняття спірної постанови про арешт коштів у межах суми звернення стягнення, з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафу в розмірі 13907,30 грн. При цьому, суд врахував, що позовна заява містить доводи виключно щодо протиправності застосованого штрафу, однак не містить жодних посилань щодо неправомірності застосування державним виконавцем арешту коштів.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на встановлені обставини справи та аналіз чинного законодавства, суд доходить висновку, що відповідач, при прийнятті спірних постанов діяв у відповідності до наданих повноважень та на підставі вимог Закону, з огляду на що в задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 12, 72-77, 242- 243, 245-246, 255, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана з врахуванням особливостей закріплених підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Черкаського окружного адміністративного суду протягом десяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя Марина БІЛОНОЖЕНКО