Справа № 560/14219/21
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2022-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/14219/21

Головуючий у 1-й інстанції: Майстер П.М.

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

01 червня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сапальової Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2022 року (повний текст рішення складено 20.01.2022 у м.Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії в частині визначення щодо індексації грошового забезпечення та грошової компенсації за речове майно -,

В С Т А Н О В И В :
В жовтні 2021 року позивач звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач протиправно не провів з ним розрахунків щодо виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2017 року по 2019 рік, а також щодо індексації грошового забезпечення за період з 30.05.2016 по 29.05.2019 (часу звільнення) та грошової компенсації за неотримане речове майно.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 29 травня 2019 року.

Зобов"язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 29 травня 2019 року.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 30.05.2016 по 29.05.2019 з урахування січня 2008 року в якості базового місяця.

Зобов"язано військову частині НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 15.08.2017 з урахування січня 2008 року в якості базового місяця.

Визнано протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 у виплаті грошової компенсації за неотримане речове майно.

Зобов"язано військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне до видачі та неотримане речове майно.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням Відповідачем у справі подано до суду апеляційну скаргу в якій з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права просили скасувати зазначене рішення та прийняти нову постанову - про відмову в задоволенні позову.

На обгрунтування доводів та вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що під час дії особливого періоду законодавством не передбачено надання військовослужбовцям, зокрема, додаткової відпустки як учаснику бойових дій, як, відповідно, і виплату компенсації за її невикористання. Вказали, що позивачу була нарахована індексація грошового забезпечення з урахуванням січня 2016 року в якості базового місяця, але її не виплачено так як індексація грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. Це підтверджено роз`ясненнями Міністерства соціальної політики України від 16.04.2015 №10685/0/14-15/10, від 09.06.2016 №252/10/136-16, від 08.08.2017 №13700/з та від 08.08.2017 №78/0/66-17. Проте в межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексацію позивачу не було. Також, Порядок №1078 не передбачає механізму виплат сум індексації грошового забезпечення за минулі періоди. Щодо речового майна, то, окрім того, що судом першої інстанції в судовому засіданні не досліджувалося зазначене питання, то ще позивачем і пропущено строк звернення до суду з зазначеною вимогою, що є підставою для залишення її (вимоги) без розгляду.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу - позивач не скористався.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Позивач отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 01.11.2017 (а.с.5).

Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 ( НОМЕР_1 ) (а.с.6-8).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 29.05.2019 №120 позивача з 29.05.2019 виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення (а.с.8).

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 28.05.2021 №981 в період служби з 2016 року по 2019 рік додаткова відпустка ОСОБА_1 відповідно до статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не надавалася, компенсація не нараховувалася та не виплачувалася (а.с.9).

Листом від 28.05.2021 №977 відповідач відмовив позивачу в задоволенні його звернення щодо грошової компенсації вартості неотриманого речового майна (а.с.10).

Позивач, вважаючи протиправними бездіяльність відповідача в частині неотримання компенсації за невикористані додаткові відпустки та не проведення індексації його грошового забезпечення в період служби, відмову по речовому майну, звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що припинення відпустки на час особливого періоду не означає припинення права на відпустку, яке (тобто, право на відпустку) може бути реалізовано у один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати не визначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.

Суд встановив, що відповідач, на час звільнення позивача, не здійснив ні нарахування, ні виплату позивачу належної йому грошової компенсації за всі невикористані календарні дні додаткової відпустки за 2016-2019 роки.

Тому, суд дійшов висновку, що розмір грошової компенсації за всі невикористані календарні дні додаткової відпустки повинен бути нарахованим та виплаченим.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду в цій частині позову та зазначає, що згідно з пунктом 6 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197, розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.

Таким чином, під час звільнення зі служби та виключення зі списків особового складу, із військовослужбовцем повинен бути повністю проведений розрахунок, в тому числі, нараховано грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, чого відповідачем здійснено не було.

При цьому колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно послався на правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16.05.2019 за результатами розгляду зразкової справи №620/4218/18, залишеній без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 з аналогічного питання.

Відповідно до частини 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Оскільки ця справа, в частині позовних вимог, відповідає ознакам зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права та порядок застосування таких норм викладених у постанові Верховного Суду у зразковій справі №620/4218/18 то суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що розмір грошової компенсації за всі невикористані календарні дні додаткової відпустки повинен бути відповідачем розрахований від розміру місячного грошового забезпечення, яке військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою станом на день фактичного звільнення з військової служби, та, що бездіяльність відповідача в цій частині є протиправною.

Щодо судового рішення в частині вимог по нарахуванню та виплаті індексації грошового забезпечення за період з 30.05.2016 по 29.05.2019, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно виходив з того, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому належить обов`язковому нарахуванню і виплаті.

При цьому, погоджуючись з обгрунтованістю вимоги, суд послався на аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19.07.2019 у справі №240/4911/18 та від 07.08.2019 у справі №825/694/17.

Таким чином, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд вірно врахував висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.5 ст.242 КАС України).

При цьому, суд першої інстанції вірно визначив безпідставність доводів відповідача, щодо обмежених фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік, відсутності механізму виплати сум індексації за попередні періоди у поточному році, оскільки будь-яких застережень щодо нездійснення в зв`язку з цим індексації з дати, з якої позивач просить нарахувати індексацію, вказані норми не містять.

Зазначене підтверджується постановою Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №825/874/17.

Безпідставними є і посилання відповідача на роз`яснення Міністерства соціальної політики України та Департаменту фінансів Міністерства оборони України, оскільки військова частина НОМЕР_1 має керуватися та діяти відповідно до Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078, які мають вищу юридичну силу, ніж вказані роз`яснення.

При цьому, питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації у взаємозв`язку з розміром грошового забезпечення, що має виплачуватись позивачу, належить до компетенції відповідача при нарахуванні та виплаті відповідних сум. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.09.2020 у справі №620/3282/18 та від 15.10.2020 у справі №240/11882/19.

Виходячи з наведеного суд вірно зазначив, що оскільки відповідач фактично вже визначив базові місяці то слід надати оцінку правомірності їх визначення.

У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" від 09.12.2015 №1013 (далі - Постанова №1013) пункт 5 Порядку №1078 викладено в новій редакції:

"5. У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку".

Отже, починаючи з 09.12.2015 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, у тому числі військовослужбовець.

Пунктом 1 Постанови №1013 внесено зміни до Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, що призвело до збільшення посадових окладів працівників, заробітна плата яких обчислюється за вказаною тарифною сіткою.

Відповідно до пункту 3 Постанови №1013 міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів доручено вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.

Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 р. відповідно до Порядку №1078.

Виходячи зі змісту пунктів 1-3 Постанови №1013, базовий місяць січень 2016 року застосовується для подальшої індексації заробітної плати за посадами, оклади (тарифні ставки) за якими підвищилися в грудні 2015 року у зв`язку з прийняттям Постанови №1013, що відповідає положенням пункту 5 Порядку №1078 в редакції з 09.12.2015.

В свою чергу Порядок №1078 пов`язує обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації зі зміною окладів (тарифних ставок), тому, базовий місяць індексації грошового забезпечення (заробітної плати) змінюється виключно у разі підвищення посадових окладів (тарифних ставок).

В обґрунтування відзиву відповідач зазначає про те, що базовий місяць індексації слід обчислювати з січня 2016 року, оскільки згідно з телеграмою Міністерства оборони України від 31.12.2015 року №248/3/9/1/1150 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) збільшено розмір щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% місячного грошового забезпечення, премії в розмірі від 525% до 740% посадового окладу, надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення. Також вказує на виконання військовою частиною НОМЕР_1 вказаних вимог та підвищення грошового забезпечення військовослужбовців в січні 2016 року.

Водночас, такі доводи відповідача не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, оскільки підвищення розміру додаткових видів грошового забезпечення не є підставою для зміни базового місяця індексації.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин тарифні ставки (оклади) військовослужбовців обчислювалися відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 №1294, яка набрала чинності 01.01.2008.

Зміна тарифних ставок (окладів) військовослужбовців відбулась лише з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова №704), якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 30.05.2016 по 29.05.2019 слід обчислювати з урахуванням базового місяця, що відповідає місяцю зміни тарифних ставок (окладів) військовослужбовців, тобто, січня 2008 року.

Колегія суддів погоджується з правильністю наведеного судом обгрунтування щодо застосування базового місяця - січень 2008 року на час виникнення спірних правовідносин, проте не погоджується з висновком суду щодо кінцевої дати періоду такого обчислення індексації (з 30.05.2016 по 29.05.2019), який протирічить тому ж обгрунтуванню, а саме, що зміна тарифних ставок (окладів) військовослужбовців після 01.01.2008 року відбулась лише з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності Постановою №704, якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Таким чином, період застосування базового місяця - січень 2008 року, має бути з 30.05.2016 року по 28.02.2018 року, як до дати чергової зміни тарифних ставок (окладів), а не по час звільнення позивача - 29.05.2019 року (абзац 4 резолютивної частини рішення).

Враховуючи наведені обставини, суд першої інстанції в резолютивній частині оскарженого рішення (абзаци 5) також допустився помилки, зобов"язавши військову частині НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 15.08.2017 з урахування січня 2008 року, в якості базового місяця.

Так, суд, невірно визначився як з початком періоду обчислення індексації із застосуванням базового місяця - січень 2008 року так із кінцевою датою.

За таких підстав, виходячи з заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне скасувати оскаржене рішення в частині абзаців 4,5 його резолютивної частини, виклавши їх в наступній редакції:

"визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 30.05.2016 по 28.02.2018 з урахування січня 2008 року в якості базового місяця.

Зобов"язати військову частині НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 30.05.2016 по 28.02.2018 з урахування січня 2008 року в якості базового місяця."

Щодо рішення в частині виплати грошової компенсації за неотримане речове майно то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частинами 1 та 2 ст.122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, відповідно до ч.5 ст.121 КАС України у відносинах із проходження публічної служби строк звернення до суду складає один місяць.

Заявник проходив саме військову публічну службу, звідки був звільнений за матеріалами справи 30.05.2019 р. та із заявником на момент звільнення не було проведено розрахунку з виплати грошової компенсації вартості неотриманого речового майна.

Аналіз норм статті 91 Закону № 2011-XII, абзаців першого, третього пункту 242 Положення №1153/2008, а також пункту 27 Порядку №1444, в редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби свідчить, що позивач має право на грошову компенсацію замість неотриманого речового майна. При цьому пунктом 27 Порядку №1444 визначено, що військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Отже, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно. Таким чином, приписами Порядку №1444 не визначений строк протягом якого військовослужбовці після звільнення повинні звернутися за отриманням грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Листом від 28.05.2021 №977 відповідач відмовив позивачу в задоволенні його звернення щодо грошової компенсації вартості неотриманого речового майна (а.с.10).

До суду заявник звернувся лише 11.10.2021 р., шляхом надсилання позову поштою.

Колегія суддів вважає, що початок перебігу строку звернення до суду з питання речового майна для позивача розпочався з часу отримання ним листа військової частини НОМЕР_1 від 28 травня 2021 року №977 з якого позивач дізнався як про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, проте, виходячи з дати звернення (11.10.2021) із вказаним позовом, ОСОБА_1 звернувся поза межами строку встановленого нормами статті 122 КАС України.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду з зазначеною вимогою в межах даних правовідносин.

Таким чином, аналізуючи наведені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не дав належної оцінки факту пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду в частині речового майна, що призвело до постановлення, в зазначеній частині, помилкового судового рішення.

Відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю і залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Частиною 1 статті 319 КАС України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню і позовна заява залишається без розгляду з підстав, встановлених статтею 240 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами 3 та 4 статті 123 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині компенсації за речове майно підлягає скасуванню, а позовна заява в цій частині - залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії в частині визначення щодо індексації грошового забезпечення та грошової компенсації за речове майно - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 30.05.2016 по 28.02.2018 з урахування січня 2008 року в якості базового місяця.

Зобов"язати військову частині НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 30.05.2016 по 28.02.2018 з урахування січня 2008 року в якості базового місяця. В решті заявленого періоду - відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 в частині визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 у невиплаті грошової компенсації за неотримане речове майно та зобов"язання військової частини НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне до видачі та неотримане речове майно - залишити без розгляду.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сапальова Т.В.