Справа № 240/4487/21
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2022 року м. Житомир справа № 240/4487/21

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 у якій просить:

- визнати дії Військової частини НОМЕР_1 щодо виплат йому середнього заробітку з 06.10.2017 по 12.06.2019 не в повному розмірі протиправними;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йомуі середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи із середньоденного грошового забезпечення 370,36 грн, а саме з 06.10.2017 по 12.06.2019 (день фактичного розрахунку).

Аргументуючи заявлені вимоги, позивач вказав, що рішенням суду зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 06.10.2017 по 12.06.2019, однак виплату середнього заробітку вважає здійснено Військовою частиною не у повному розмірі, чим порушено його права та законні інтереси.

У зв`язку із невідповідністю, положенням ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву залишено без руху, та ухвалою суду від 21.04.2021 таку повернуто позивачу без розгляду.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач оскаржив до суду апеляційної інстанції.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 26.03.2021 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Справу направлено до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду та відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.09.2021 передано головуючій судді Єфіменко О.В. для продовження розгляду.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 прийнято до провадження дану адміністративну справу, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Пояснює, що у даній правовій ситуації вирішується питання нарахування та виплати середнього заробітку позивачу Військовою частиною НОМЕР_1 . Представник відповідача вважає, що рішення суду виконано у повному обсязі, а у випадку незгоди позивачу слід було діяти в порядку визначеному ст.383 КАС України, а не в позовному порядку.

Розгляд справи судом відкладався у зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу в Військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира 30 окремої механізованої бригади від 05.10.2017 №191-рс звільнений з військової служби за станом здоров`я та наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 06.10.2017 № 90 виключений зі списків особового складу частини.

При звільненні позивачем не отримано індексацію грошового забезпечення, на яку мав право при проходженні військової служби.

Таку виплату, позивач отримав на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 прийнятої у справі №0640/4560/115, тобто із затримкою розрахунку при звільненні.

У подальшому, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 по справі № 240/1667/20, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки виплати індексації грошового забезпечення за період з 06.10.2017 по 12.06.2019 відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінет Міністрів України від 08.02.1995 №100.

На виконання вказаного рішення Військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 виплачено середній заробіток в розмірі 132 034,34 грн, що підтверджується відповідною квитанцією, яка міститься в матеріалах справи.

На думку позивача, відповідачем нараховано та виплачено йому середній заробіток не у повному розмірі, що слугувало підставою для звернення останнього до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує наступне.

Середній заробіток працівника згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оплату праці" визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100).

Пунктом 2 Порядку №100 визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Абзацом третім пункту 3 Порядку №100 передбачено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

За приписами пункту 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

За відомостями викладеними у довідці Військової частини №28 від 12.01.2018 розмір середньоденного грошового забезпечення позивача становить 267,13 грн, з розрахунку: 8147,60 грн (грошове забезпечення за серпень) + 8147,60 грн (грошове забезпечення за вересень)/61 кількість календарних днів (31+30).

При цьому, як вище зазначалося, рішенням суду зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки виплати індексації грошового забезпечення за період з 06.10.2017 по 12.06.2019 відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінет Міністрів України від 08.02.1995 №100.

Отже, тривалість затримки повного розрахунку з позивачем становила 615 календарних днів (з 06.10.2017 по 12.06.2019).

Відтак, розмір середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні становить 164284,95 грн (615 календарний день х 267,13 грн.).

Однак, слід зауважити, що у порівнянні з виплаченою із затримкою сумою коштів в розмірі 28455,74 грн (як встановлено судом при розгляді справи №240/1667/20), з відповідача не може бути стягнуто усю суму середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 164284,95 грн, адже така істотно перевищує розмір несвоєчасно виплачених сум.

Механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, встановлений ст. 117 КЗпП України, не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати таке (див. пункт 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі № 761/9584/15-ц):

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні службовця незалежно від того, чи позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум підлягають задоволенню у повному обсязі чи частково.

У постанові від 30.10.2019 у справі № 806/2473/18 (адміністративне провадження № К/9901/2118/19) Верховний Суд сформував правову позицію щодо врахування істотності частки складових заробітної плати в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку.

Отже, істотність частки невиплаченої суми у порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку становить 17% (28455,74 гривень (виплачено індексації): 164284,95 гривень (сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичної виплати)х100 = 17,2

Таким чином, суд вважає, що Військовою частиною, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року по справі №761/9584/15-ц, при нарахуванні середнього заробітку правомірно дотримано принципу розумності, справедливості та співмірності.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (с.Гульськ, Новоград-Волинський район, Житомирської області, 11782, РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 03 червня 2022 р.