Справа № 560/10568/21
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2022-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

О К Р Е М А У Х В А Л А
Головуючий у 1-й інстанції: Фелонюк Д. Л.
Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ватаманюка Р.В.
суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ві Ес Ві Груп" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення,
позивач звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області Державної податкової служби України про застосування фінансових санкцій №8066/22010901 від 22.07.2021.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.12.2021 позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області про застосування фінансових санкцій №8066/22-01-09-01/39976581 від 22.07.2021. Стягнуто на користь ТОВ "Ві Ес Ві Груп" 2270 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Додатковим рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.01.2022 заяву ТОВ "Ві Ес Ві Груп"" задоволено частково. Стягнуто на користь ТОВ "Ві Ес Ві Груп" судові витрати за надання правничої допомоги в сумі 3000 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Не погодившись із вказаним рішенням відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2022 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишено без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.12.2021 та додаткове рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.01.2022 - без змін.

Під час розгляду справи апеляційним судом встановлено зловживання процесуальними правами, допущене Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області, яке полягає в наступному.

Як вбачається з матеріалів справи, суть спору в даній судовій справі зводиться до тлумачення відповідачем (суб`єктом владних повноважень) порядку обрахування строку, в який позивач (платник) повинен подати відповідний звіт.

Зокрема, відповідно до частини 3 статті 16 Закону №481/95-ВР суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на виробництво та/або оптову торгівлю спиртом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та здійснюють таку діяльність та/або експорт, імпорт зазначеної продукції, подають до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати такі ліцензії, щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за формою, встановленою цим органом.

Згідно матеріалів справи встановлено (не заперечується відповідачем), що позивач 10.12.2020 засобами електронного зв`язку подав до контролюючого органу звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі за листопад 2020 року форми №1-ОА (місячна), який доставлений та прийнятий контролюючим органом 10.12.2020.

Підставою для застосування до позивача штрафної санкції в розмірі 17000,00 грн слугував факт подання вказаного звіту форми №1-ОА (місячна) 10.12.2020.

При цьому податковий орган виходив із того, що останнім днем подання звіту є 09.12.2020.

Саме вказані обставини, були кваліфіковані посадовими особами відповідача, як порушення податкового законодавства, при проведені камеральної перевірки та прийнятті рішення про застосування фінансових санкцій (рішення прийнято заступником начальника ГУ ДПС у Хмельницькій області Алексеенко В.), а також є єдиним аргументом апеляційної скарги по суті рішення.

При розгляді даної справи суд першої інстанції, керуючись ч. 5 ст. 242 КАС України, вірно врахував правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 25.04.2019 у справі №810/2129/16 щодо застосування ч. 3 ст. 16 Закону № 481/95-ВР, в якій вказано, що дата закінчення в даному випадку поєднана з прийменником "до", у зв`язку з чим така прийменникова конструкція в українській мові прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь. Тому вживати після цієї дати прислівник "включно" зайве. Отже кінцева дата є останнім днем терміну для подання звіту. На підставі цього, Суд вважав, що формулювання, наведене в частині 3 статті 16 Закону №481/95-ВР щодо обов`язку суб`єкта господарювання подавати "щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" слід розцінювати як таке, що включає останнє число (десяте) граничного строку у період подання відповідної звітності.

Також судом апеляційної інстанції додатково вказано, що у відповідності до частини першої статті 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972 строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі "dies a quo" і спливають опівночі "dies ad quem".

За змістом статті 2 цієї Конвенції термін "dies a quo" означає день, з якого починається відлік строку, а термін "dies ad quem" означає день, у який цей строк спливає.

Відповідно до частини 2 статті 4 Конвенції якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця.

Крім того, у листі Міністерства юстиції України від 15.06.2020 № 26245/14036-33-20/8.1.2 роз`яснено, що кінцева дата входить до строку і при вживанні прийменника "по", і при вживанні прийменника "до". Тобто якщо вказується календарна дата після прийменника "до" або "по", то ця дата входить до зазначеного строку. Наприклад, працівник просить в заяві надати відпустку з 10.08.2020 до 21.08.2020. У цьому випадку останнім днем його відпустки буде 21.08.2020. Такий висновок Мін`юст аргументував за допомогою наукової літератури. Так, прийменники "до" і "по" визначають кінцеву календарну дату чинності чи виконання чого-небудь.

Аналогічна інформація міститься у загальнодоступних джерелах мережі Інтернет, зокрема, посібнику ОСОБА_1 . Українська мова в судово-процесуальній сфері: навч.-практ. посіб. / О.О. Кабиш. Київ: Алерта, 2019. 110 с.

У вказаному посібнику зазначено, що для позначення початкової і кінцевої дати, тобто певного періоду часу, у документах прийменник з треба вживати в парі з прийменником до.

Інколи, щоб увиразнити входження певної дати до встановленого терміну, додають прислівник включно. Проте його вживання поряд з останньою датою не доречне.

Звернуто увагу на те, що прийменники до і по визначають кінцеву календарну дату чинності чи виконання чого-небудь, проте вони розрізняються сферами свого використання: до закріплений за офіційно-діловим стилем, а по - за розмовним.

Отже з урахуванням наведеного граматичного аналізу вжиття кінцевої дати до якої подається звіт та положень Закону і Конвенції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого, вірного і зрозумілого висновку про недопущення позивачем порушень вимог Закону №481/95-ВР під час подання звіту про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі за листопад 2020 року форми №1-ОА (місячна) - 10.12.2020.

Даний правовий висновок щодо застосування Закону №481/95-ВР у подібних правовідносинах, неодноразово формулювався Верховним Судом у постановах від 06.05.2021 у справі №820/6160/16, від 18.04.2019 у справі №815/1871/16 та від 22.05.2018 у справі №815/1733/16.

Також у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25.04.2018 у справі № 803/350/17 та у справі № 815/4720/16, від 13.06.2018 у справі № 815/1298/17, від 28.08.2018 у справі № 814/4170/15 зазначено: "дата закінчення поєднана з прийменником "до", у зв`язку з чим така прийменникова конструкція в українській мові прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь".

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Не дивлячись на наявність сталого правового регулювання спірного питання, наявність правового висновку Верховного Суду (рішення ВС з іншим правовим регулюванням подібних правовідносин відсутні), роз`яснення Мін`юсту, відповідач приймаючи оскаржуване рішення не вірно застосував вказану норму права, що стало підставою для звернення платника до суду.

В подальшому, не дивлячись на обґрунтованість і зрозумілість судового рішення відповідач (суб`єкт владних повноважень) подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

При цьому доводи апеляційної скарги зводять до незгоди із судовим рішення через "власне тлумачення" даної правової норми, без зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права судом першої інстанції (п. 6 ч. 2 ст. 296 КАС України).

Такі дії відповідача (суб`єкта владних повноважень) апеляційний суд розцінює як недобросовісні, зловживання процесуальними правами та такі, що суперечать завданню адміністративного судочинства, так такі, що спрямовані на безпідставне затягування розгляду справи (набуття судовим рішенням законної сили).

Окремо слід звернути увагу, що підготовка апеляційної скарги потребувала витрат (робочого часу, матеріальних витрат), а її подання до суду - оплати судовим збором, в даному випадку в розмірі 3 405 грн.

Відповідно до ст. 45 КАС України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1).

З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, вчинення дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (п. 1 ч. 2).

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4).

Окремо суд вважає за необхідне вказати на те, що відповідно до п. 15 ч. 2 ст. 65 Закону України "Про державну службу" прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу, визначено як дисциплінарний проступок вчинення якого є підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ст. 249 КАС України суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Окрему ухвалу може бути винесено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.

Відповідно до ст. 324 КАС України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 249 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Таким чином, з врахуванням наведених норм та обставин справи, апеляційний суд вважає, що подання даної апеляційної скарги - це зловживання скаржником його процесуальним правом, невиконання обов`язку керуватися завданнями адміністративного судочинства, і такі дії спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання виконання судового рішення. Крім того, дії посадових осіб відповідача (які проводили перевірку та приймали рішення) підлягають перевірці на предмет наявності в них складу дисциплінарного правопорушення.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд вважає за необхідне постановити окрему ухвалу, яку направити до Головного управління ДПС у Хмельницькій області з метою недопущення аналогічних порушень в майбутньому, а також для вирішення питання про притягнення до відповідальності згідно п. 15 ч. 2 ст. 65 Закону України "Про державну службу" посадових осіб відповідача відповідальних за прийняття рішення про застосування фінансових санкцій №8066/22010901 від 22.07.2021.

Керуючись ст.ст. 243, 249, 324, 325, 328, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1. Про встановлені порушення законодавства повідомити начальника Головного управління ДПС у Хмельницькій області, для вжиття заходів щодо недопущення аналогічних порушень в майбутньому та для вирішення питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідно до п. 15 ч. 2 ст. 65 Закону України "Про державну службу" посадових осіб відповідача відповідальних за прийняття рішення про застосування фінансових санкцій №8066/22010901 від 22.07.2021 та звернення до суду з апеляційною скаргою.

2. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, для надання відповіді встановити місячний строк з дня отримання окремої ухвали.

3. Копію окремої ухвали направити сторонам у справі та Державній податковій службі України для відома, контролю та використання у роботі.

Окрема ухвала суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.