Справа № 420/7759/22
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2022-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7759/22
УХВАЛА
06 червня 2022 року м.Одеса
01.06.2022 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому представник позивача просить суд:
- визнати бездіяльність, вчинену Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області через втрату частини доходів внаслідок виплати пенсії в неповному обсязі за період з 01 квітня 2019 року до 01 квітня 2021 року сплатити грошову компенсацію у розмірі сто тридцять сім тисяч сорок вісім (137 048) гривень 28 копійок.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа №420/7759/22 розподілена на суддю Аракелян М.М.
Розглянувши матеріали позовної заяви, суд встановив наступне.
Згідно із ч.2 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до ст.382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.
Згідно із ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція), була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.
Згідно ч.1 ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Предметом позову у даній справі є невиконання державним органом судового рішення в іншій справі та намагання позивача у такий спосіб примусити відповідача виконати це судове рішення, а саме у спосіб ухвалення нового рішення за новою позовною заявою.
Нормами Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено можливість зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, або добровільного виконання рішення відповідачем.
Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право, у разі визнання його судом порушеним, з огляду на що заявлені позовні вимоги в розумінні чинного законодавства не підлягають судовому розгляду за правилами як адміністративного, так і за правилами будь-якого іншого судочинства в порядку позовного провадження.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року по справі № 816/2016/17, від 21 листопада 2019 року по справі №802/1933/18-а, від 06 лютого 2019 року по справі № 816/2016/17, від 08 грудня 2020 року №540/326/20.
Рішення, дії або бездіяльність відповідача вчинені на виконання судових рішень в інших справах можуть бути оскаржені відповідно до статті 383 КАС України, а не шляхом подання нового позову, тобто за заявою в межах справи №420/12872/21.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження на підставі п.1 ч.1 ст.170 КАС України.

Згідно ч.6 ст.170 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Суд роз`яснює, що розгляд даної заяви проводиться у порядку ст.383 КАС України в межах справи №420/12872/21.

Керуючись ст.ст. 170, 241-243, 248, 256, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України (; м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання бездіяльності вчиненої щодо виконання рішення суду та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що розгляд даної заяви проводиться у порядку ст.383 КАС України в межах справи №420/12872/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала оскаржується в порядку та строки згідно ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.М. Аракелян