Справа № 440/4268/22
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2022-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/4268/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, про:

- визнання неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо неврахування ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років або виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, у разі виходу на пенсію за віком, передбачених пунктами "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", періодів роботи викладачем за сумісництвом: з 01.09.1995 по 30.06.1996 викладач української мови: наказ "Про закріплення педагогічного навантаження викладачам на 1995-1996 н.р." від 25.08.1995 №193; з 01.09.1996 по 30.06.1997 викладач ділової української мови - наказ "Про бюджет навчальних годин і педагогічне навантаження викладачів на 1996-1997 н. р." від 31.08.1996 №155-а; з 01.09.1997 по 30.06.1998 викладач ділової української мови - наказ "Про педагогічне навантаження викладачів на 1997-1998 н.р." від 27.08.1997 №122; з 01.09.1998 по 30.06.1999 викладач української і зарубіжної культури - наказ "Про закріплення педагогічного навантаження викладачам на 1998-1999 н.р" від 07.09.1998 № 159; з 01.09.1999 по 30.06.2000 викладач української і зарубіжної культури - наказ "Про педагогічне навантаження викладачів на 1999-2000 н.р" від 10.09.1999 №198; з 01.09.2000 по 30.06.2001 викладач української і зарубіжної культури - наказ "Про педагогічне навантаження викладачів на 2000- 2001 н.р" від 04.09.2000 №154;

- визнання неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови в призначенні і виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій при призначенні пенсії за віком, яка визначена у пункті 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років або виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, у разі виходу на пенсію за віком, передбачених пунктами "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", періодів роботи викладачем за сумісництвом: з 01.09.1995 по 30.06.1996 викладач української мови: наказ "Про закріплення педагогічного навантаження викладачам на 1995-1996 н.р." від 25.08.1995 №193; з 01.09.1996 по 30.06.1997 викладач ділової української мови - наказ "Про бюджет навчальних годин і педагогічне навантаження викладачів на 1996-1997 н. р." від 31.08.1996 №155-а; з 01.09.1997 по 30.06.1998 викладач ділової української мови - наказ "Про педагогічне навантаження викладачів на 1997-1998 н.р." від 27.08.1997 №122; з 01.09.1998 по 30.06.1999 викладач української і зарубіжної культури - наказ "Про закріплення педагогічного навантаження викладачам на 1998-1999 н.р" від 07.09.1998 № 159; з 01.09.1999 по 30.06.2000 викладач української і зарубіжної культури - наказ "Про педагогічне навантаження викладачів на 1999-2000 н.р" від 10.09.1999 №198; з 01.09.2000 по 30.06.2001 викладач української і зарубіжної культури - наказ "Про педагогічне навантаження викладачів на 2000- 2001 н.р" від 04.09.2000 №154 та нарахувати і виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08.08.2021 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення, яка передбачена пунктом 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначено не було. На неодноразові звернення ОСОБА_1 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повідомило, що у ОСОБА_1 відсутній 30-річний стаж на посадах, передбачених постановою КМУ від 04.11.1993 №909, який дає право на отримання грошової допомоги. Крім того, до 30-річного стажу не зараховано період роботи на посаді викладача за сумісництвом, оскільки ОСОБА_1 в цей період працювала за основним місцем роботи вихователя гуртожитку Полтавського аграрного коледжу управління і права ( з 17.03.1995 по 26.08.2001).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області позов не визнав. У наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на те, що у ОСОБА_1 відсутній необхідний спеціальний стаж роботи, підтверджений в установленому законодавством порядку, для виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій згідно пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.63-65).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області позов не визнав. Вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області не вчинялося жодних дій щодо прийняття будь-яких рішень щодо ОСОБА_1 (а.с.106).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області правом подати відзив не скористалося. Копію ухвали суду від 03.05.2022 отримано 03.05.2022 (а.с.59).

За приписами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Відповідно до частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

26.10.2021 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.84).

Питання про призначення пенсії розглядалось за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішенням від 01.11.2021 ОСОБА_1 з 08.08.2021 призначено пенсію за віком в розмірі 11484,74 грн. (а.с.75).

05.11.2021 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із зверненням щодо не причини не призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.67).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 18.11.2021 №13347-13175/К-02/8-1600/21 (а.с.68-69) повідомлено про відсутній 30-річний стаж на посадах, передбачених постановою КМУ від 04.11.1993 №909, який дає право на отримання грошової допомоги. Крім того, до 30-річного стажу не зараховано період роботи на посаді викладача за сумісництвом, оскільки ОСОБА_1 в цей період працювала за основним місцем роботи вихователя гуртожитку Полтавського аграрного коледжу управління і права ( з 17.03.1995 по 26.08.2001).

02.02.2022 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.70-72).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 15.03.2022 №1705/К-1600-22 (а.с.73-74) повідомлено, що до спеціального стажу як працівника освіти не підлягає зарахуванню період роботи з 16.03.1995 по 26.08.2001, оскільки вихователі гуртожитку коледжу не передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993. Робота в 1995 - 2001 роках у коледжі на посаді викладача не підлягає зарахуванню до спеціального стажу у зв`язку з тим, що є роботою за сумісництвом.

Вважаючи відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

За приписами частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя статті 46 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV), цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах, державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" - статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у в розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №1191 від 23.11.2011 було затверджено порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати. Відповідно до п. 2 вказаного порядку до страхового стажу, що визначає право на ви плату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, роботах на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Згідно п.7 Порядку №1191, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Відповідно до п.5 Порядку №1191, грошова допомога надається особам, яким, починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (30 років для жінок) роботи на певних визначених законодавством посадах, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує наявний трудовий стаж, є трудова книжка.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.08.1978 (а.с.21-29) ОСОБА_1 працювала:

- з 01.09.1978 по 16.08.1979 - старша піонервожата в Красноперекопскій середній школі /наказ по Каховському райво від 11.09.1978 №81/;

- з 01.09.1989 по 31.08.1990 - вчитель російської мови та літератури середня школа №16 м.Полтави /наказ Київського районного відділу освіти м.Полтави від 22.05.1990 №903/;

- 01.09.1990 по 16.03.1995 - вчитель російської мови і літератури в середній школі №38 м.Полтави /наказ Київського райво м.Полтави від 05.09.1990 №69-а/;

- з 16.03.1995 по 26.08.2001 - вихователь гуртожитку Полтавського аграрного коледжу управління і права /наказ від 16.03.1995 №22-К/;

Суд зазначає, що у період з 16.03.1995 по 26.08.2001 позивач працювала за сумісництвом в Полтавському аграрному коледжі управління і права:

- з 01.09.1995 по 30.06.1996 - викладач української мови/наказ "Про закріплення педагогічного навантаження викладачам на 1995-1996 н.р." від 25.08.1995 №193/;

- з 01.09.1996 по 30.06.1997 - викладач ділової української мови /наказ "Про бюджет навчальних годин і педагогічне навантаження викладачів на 1996-1997 н. р." від 31.08.1996 №155-а/;

- з 01.09.1997 по 30.06.1998 - викладач ділової української мови /наказ "Про педагогічне навантаження викладачів на 1997-1998 н.р." від 27.08.1997 №122/;

- з 01.09.1998 по 30.06.1999 - викладач української і зарубіжної культури /наказ "Про закріплення педагогічного навантаження викладачам на 1998-1999 н.р" від 07.09.1998 № 159/;

- з 01.09.1999 по 30.06.2000 - викладач української і зарубіжної культури /наказ "Про педагогічне навантаження викладачів на 1999-2000 н.р" від 10.09.1999 №198/;

- з 01.09.2000 по 30.06.2001 - викладач української і зарубіжної культури /наказ "Про педагогічне навантаження викладачів на 2000- 2001 н.р" від 04.09.2000 №154/;

- з 27.08.2001 по 30.09.2004 - заступник директора з виховної роботи /наказ від 31.08.2001 №60-к/;

- з 01.10.2004 по 30.03.2015 - на посаді заступника директора з навчальної роботи /наказ від 01.10.2004 №56-к/;

- з 31.03.2015 по 22.12.2020 - на посаді директора коледжу /наказ від 30.03.2015 №278-к/;

- з 23.12.2020 - на посаді директора коледжу /наказ від 16.12.2020 №170-к/тр/.

Суд зазначає, що позивач на час звернення із заявою про призначення пенсії досяг пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV та будь-якого іншого виду пенсії не отримував.

У відзиві на позовну заяву та листі від 15.03.2022 №1705/К-1600-22 (а.с.73-74) відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зазначив, що робота ОСОБА_1 в 1995 - 2001 роках у коледжі на посаді викладача не підлягає зарахуванню до спеціального стажу у зв`язку з тим, що є роботою за сумісництвом.

Зазначене слугувало підставою для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Згідно висновку, викладеному Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 по справі №876/5312/17, сумісництвом є виконання працівником, крім основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації. Зарахування виконуваної роботи на означеній посаді не ставиться у залежність від того, чи було це місце основним місцем роботи чи за сумісництвом.

Подібна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного суду у постанові від 30.01.2019 по справі №442/456/17.

Суд зазначає, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах і виходом на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 будь-якого іншого виду пенсії.

При цьому, чинне вищенаведене законодавство не містить застережень щодо неврахування стажу роботи, а також неможливості виходу на пенсію з певної посади у випадку роботи у закладах освіти за сумісництвом.

За приписами статті 24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом частини другої статті 24 Закону №1058.

Згідно частини четвертої статті 24 Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, вказані норми не містять заборони щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи особи за сумісництвом.

Також і аналіз змісту норм Порядку №1191, Переліку №909 вбачається, що вони не містять застережень і заборон щодо обчислення та врахування до страхового стажу періоду роботи особи за сумісництвом із заробітку якого сплачені страхові внески.

Окрім того, наведені судом вище проаналізовані норми чинного законодавства, що регулюють питання умов призначення та виплати грошової допомоги, передбаченої п.7-1 Прикінцевих положень Закону №1058, жодних застережень щодо неможливості виходу на пенсію з певної посади у випадку роботи у закладах освіти за сумісництвом.

Також при вирішенні цього спору судом враховується і те, що Конституційний Суд України у п. 3.4 Рішення від 18.06.2007 №4-рп/2007 зазначив, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України підкреслюється, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99, від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 №7-рп/2004).

Конституційне та законодавче регулювання захисту прав і свобод людини узгоджується із міжнародно-правовими актами, а саме Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція), яка була ратифікована Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР, та відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію і практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у п. 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у позивача наявний спеціальний педагогічний стаж, її посади відносяться до посад педагогічних працівників, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, до призначення пенсії за віком не отримувала будь-яку пенсію, а тому вона має право на нарахування та виплату грошової допомоги, яка передбачена п. 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає за необхідне визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оформлену листом від 15.03.2022 №1705/К-1600-22; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу, передбачених пунктами «е» - «ж» статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоди роботи за сумісництвом: з 01.09.1995 по 30.06.1996 на посаді викладача української мови /наказ "Про закріплення педагогічного навантаження викладачам на 1995-1996 н.р." від 25.08.1995 №193/; з 01.09.1996 по 30.06.1997 на посаді викладача ділової української мови /наказ "Про бюджет навчальних годин і педагогічне навантаження викладачів на 1996-1997 н. р." від 31.08.1996 №155-а/; з 01.09.1997 по 30.06.1998 на посаді викладача ділової української мови /наказ "Про педагогічне навантаження викладачів на 1997-1998 н.р." від 27.08.1997 №122/; з 01.09.1998 по 30.06.1999 на посаді викладача української і зарубіжної культури /наказ "Про закріплення педагогічного навантаження викладачам на 1998-1999 н.р" від 07.09.1998 № 159/; з 01.09.1999 по 30.06.2000 на посаді викладача української і зарубіжної культури /наказ "Про педагогічне навантаження викладачів на 1999-2000 н.р" від 10.09.1999 №198/; з 01.09.2000 по 30.06.2001 на посаді викладача української і зарубіжної культури /наказ "Про педагогічне навантаження викладачів на 2000- 2001 н.р" від 04.09.2000 №154/; та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Застосування вищенаведених норм у такий спосіб відповідає висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі №876/5312/17 та від 13.02.2019 року у справі №233/4308/17, а тому такий, у відповідності до вимог ч.5 ст.242 КАС України, враховується при вирішенні даної справи.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

З огляду на ухвалення судом у цій справі рішення про задоволення позовних вимог фізичної особи, понесені позивачем судові витрати сплаченого судового збору у розмірі 992,40 грн належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром 3 під`їзд, 2 поверх, м.Харків, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м.Рівне, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оформлену листом від 15.03.2022 №1705/К-1600-22.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу, передбачених пунктами «е» - «ж» статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоди роботи за сумісництвом: з 01.09.1995 по 30.06.1996 на посаді викладача української мови /наказ "Про закріплення педагогічного навантаження викладачам на 1995-1996 н.р." від 25.08.1995 №193/; з 01.09.1996 по 30.06.1997 на посаді викладача ділової української мови /наказ "Про бюджет навчальних годин і педагогічне навантаження викладачів на 1996-1997 н. р." від 31.08.1996 №155-а/; з 01.09.1997 по 30.06.1998 на посаді викладача ділової української мови /наказ "Про педагогічне навантаження викладачів на 1997-1998 н.р." від 27.08.1997 №122/; з 01.09.1998 по 30.06.1999 на посаді викладача української і зарубіжної культури /наказ "Про закріплення педагогічного навантаження викладачам на 1998-1999 н.р" від 07.09.1998 № 159/; з 01.09.1999 по 30.06.2000 на посаді викладача української і зарубіжної культури /наказ "Про педагогічне навантаження викладачів на 1999-2000 н.р" від 10.09.1999 №198/; з 01.09.2000 по 30.06.2001 на посаді викладача української і зарубіжної культури /наказ "Про педагогічне навантаження викладачів на 2000- 2001 н.р" від 04.09.2000 №154/.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.В. Костенко

.