Справа № 420/8811/20
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2022-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

02 червня 2022 року

Київ

справа №420/8811/20

адміністративне провадження № К/9901/12849/21, К/9901/9207/21, К/9901/9954/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Калашнікової О.В.,

суддів: Білак М.В., Жука А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу № 420/8811/20

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УКРКАВА» до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно - консультаційний центр», за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державного підприємства «СЕТАМ», Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», про визнання протиправними дій та постанови, а також про зобов`язання вчинити певні дії,

за касаційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Укркава», Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року (суд у складі головуючого судді - Юхтенко Л.Р.,) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року (колегія суддів у складі головуючого судді - Турецької І. О., суддів: Стас Л. В., Шеметенко Л. П.)

І РУХ СПРАВИ

1. 10 вересня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРКАВА» (далі - ТОВ «УКРКАВА») звернулося до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

1- визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби (далі - Департамент ДВС) Нідченка Д.Є. щодо визначення ринкової вартості майна, а саме: будівель та споруд заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів у виконавчому провадженні №59951815 на підставі Звіту про оцінку майна від 07.05.2020 р. в розмірі 41 951 755 грн, без урахування ПДВ;

2- визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Нідченка Д.Є. щодо передачі Державному підприємству «СЕТАМ» (далі - ДП «СЕТАМ») на реалізацію майна, а саме: будівель та споруд заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів у виконавчому провадженні №59951815 за стартовою ціною реалізації, визначеною у Звіті про оцінку майна від 07.05.2020 р. в розмірі 41 951 755 грн, без урахування ПДВ;

3- визнати неправомірною оцінку майна ТОВ «УКРКАВА», а саме: будівель та споруд заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів у виконавчому провадженні №59951815, проведеною суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно - консультаційний центр» (далі - ТОВ «Експертно - консультаційний центр»);

4- зобов`язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Нідченка Д. Є. визначити вартість майна ТОВ «УКРКАВА», а саме: будівель та споруд заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів у виконавчому провадженні №59951815, відповідно до вимог діючого законодавства.

2. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року, позов ТОВ «УКРКАВА» задоволено частково.

Суд визнав протиправними дії Департаменту ДВС щодо передачі на реалізацію майна ТОВ «УКРКАВА», а саме: будівель та споруд заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів: восьмиповерхової виробничої будівлі літ. "Б" з навісами літ. "б" , "б1" загальною площею 7 665,5 кв.м., будівель насосної літ. "В" з підвальним поверхом загальною площею 76,1 кв. м., споруд №1,8 - огорожі, №2,3,9 - воріт, №4 - градирних, №5 - резервуарів для води, №6 - артезіанської свердловини, №7 - резервуара для шламу, №10 - оглядових колодязів, №1 - покриття (тротуари, майданчики, доріжки), що знаходиться за адресою: Одеська область, м, Чорноморськ (Іллічівськ), вул. Промислова, 14 А, за виконавчим провадженням № 59951815 без дотримання процедури, встановленої ч. 5 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", з урахуванням висновків викладених у рішенні суду.

Визнав протиправними дії Департаменту ДВС щодо передачі ДП «СЕТАМ» на реалізацію наведеного вище майна ТОВ «УКРКАВА» за стартовою ціною реалізації, визначеною у Звіті про оцінку майна від 07.05.2020 року, в розмірі 41 951 755 гривень, без врахування ПДВ.

В іншій частині позовних вимог суд відмовив.

3. Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укркава» звернулося із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позову та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції в цій частині.

4. Верховний Суд ухвалою від 24 червня 2021 року на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України відкрив провадження у справі за вказаною касаційною скаргою.

5. Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» подало відзив на вказану касаційну скаргу, в якому просило залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позову - залишити без змін.

6. Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України також оскаржив рішення судів першої та апеляційної інстанцій у касаційному порядку. У своїй касаційній скарзі заявник просить Верховний Суд скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

7. Верховний Суд ухвалою від 21 квітня 2021 року на підставі пункту 2 частини 4 статті 328 КАС України відкрив провадження у справі за вказаною касаційною скаргою.

8. Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» також звернулося із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

9. Верховний Суд ухвалою від 12 квітня 2021 року на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України відкрив провадження у справі за вказаною касаційною скаргою.

10. Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав відзив на касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в якому підтримав доводи, викладені у касаційній скарзі та просив її задовольнити.

II ОБСТАВИНИ СПРАВИ

11. 28.12.2011 року між АТ «Державний Ощадбанк» (далі - Кредитор) та ТОВ «УКРКАВА» (далі - Позичальник) був укладений договір кредитної лінії №86, що діє зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими договорами. Згідно кредитного договору. АТ «Державний Ощадбанк» надав Позичальнику, на умовах забезпеченості повернення строковості та платності, кошти у вигляді відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом кредитування 39 965 000 грн та 3 000 000 доларів США з остаточним терміном повернення кредитних коштів до 29.12.2016 р.

12. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 28.12.2011 р. між АТ «Державний Ощадбанк» та ТОВ «УКРКАВА» укладений договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно, а саме: будівлі та споруди заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів у вигляді восьмиповерхової виробничої будівлі літ. "Б" з навісами літ. "б" , "б1" загальною площею 7 665,5 кв. м., будівель насосної літ. "В" з підвальним поверхом загальною площею 76,1 кв. м., споруд №1,8 - огорожі, №2,3,9 - воріт, №4 - градирних, №5 - резервуарів для води, №6 - артезіанської свердловини, №7 - резервуара для шламу, №10 - оглядових колодязів, №1 - покриття (тротуари, майданчики, доріжки), що знаходяться за адресою: Одеська область, м, Чорноморськ (Іллічівськ), вул. Промислова, 14 А (далі - Предмет іпотеки).

13. 09.11.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С. вчинено виконавчий напис № 2727 з метою погашення частини заборгованості ТОВ «УКРКАВА» перед АТ «Державний Ощадбанк» - Стягувач, про стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності ТОВ «УКРКАВА» - Боржник, та переданий в іпотеку Стягувачу за іпотечним договором, посвідченим 28.12.2011 р. приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Слаєвою Р.К. та зареєстрованим в реєстрі за №7545, зі змінами та доповненнями внесеними договором про внесення змін №1 від 10.12.2012 року, зареєстрованим за №5513, Договором про внесення змін №2 від 04.03.2014 року, зареєстрованим за №694, Договором про внесення змін №3 від 28.08.2014 року, зареєстрованим за №2895, а саме:

14. 04.09.2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Нідченком Д. Є. прийнято постанову ВП №59951815 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису від 09.11.2017 року №2727 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого О.С.

15. Копію зазначеної постанови супровідним листом від 04.09.2019 р. вих. №59951815/20.1/4 надіслано позивачу (т.2 а.с.69-71)

16. Того ж дня, вказаною посадовою особою прийнято постанову про стягнення виконавчого збору ВП №59951815 та постанову про арешт майна боржника ВП 59951815, відповідно до якої накладено арешт на нерухоме майно, що перебувало в іпотеці, а саме на будівлі та споруди заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів, що складається з будівель та споруд заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів: восьмиповерхової виробничої будівлі літ. "Б" з навісами літ. "б" , "б1" загальною площею 7 665,5 кв.м., будівель насосної літ. "В" з підвальним поверхом загальною площею 76,1 кв. м., споруд №1,8 - огорожі, №2,3,9 - воріт, №4 - градирних, №5 - резервуарів для води, №6 - артезіанської свердловини, №7 - резервуара для шламу, №10 - оглядових колодязів, №1 - покриття (тротуари, майданчики, доріжки), що знаходиться за адресою: Одеська область, м, Чорноморськ (Іллічівськ), вул. Промислова, 14 А. (т.2 а.с. 69-71)

17. Постановою державного виконавця від 10.10.2019 р. ВП №59951815 описано та накладено арешт на майно ТОВ «УКРКАВА», що є предметом іпотеки та перелічено вище. Один із пунктів даної постанови роз`яснює сторонам виконавчого провадження можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та про необхідність письмово повідомити про це виконавця, однак докази вручення даної постанови боржнику - відсутні (т.2 а.с.116-119).

18. Державним виконавцем складений акт, що керівник ТОВ «УКРКАВА» при описі майна не був присутній, позаяк перебував у відрядженні, у інших працівників товариства було відсутнє доручення на підтвердження повноважень діяти від імені юридичної особи (т.2 а.с.121-122).

19. Відповідно до постанови державного виконавця від 04.12.2019 р. суб`єктом оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні №59951815 для надання Звіту з питань визначення вартості майна боржника, що описано та арештовано призначено ТОВ «Експертно - консультаційний центр», що має сертифікат, виданий 14.09.2018 р. за №724/18 Фондом державного майна України.

20. ТОВ «Експертно - консультаційний центр» ознайомилося з даною постановою 03.12.2019 року (т.2 а.с.157-160).

21. 31.01.2020 року оцінювачем - директором ТОВ «Експертно-консультаційний центр» Антоновим В. О. здійснено виїзд за місцезнаходженням описаного та арештованого постановою від 10.10.2019 року майна ТОВ "УКРКАВА", а саме: будівель та споруд заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів за адресою: вул. Промислова, 14а, м. Чорноморськ, Одеська область, про що складено Акт державного виконавця від 31.01.2020 року (т.1 а.с.36).

22. З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 03 серпня 2020 року суб`єкт оціночної діяльності надав звіт про оцінку майна від 07.05.2020 року (т.4 а.с.245).

23. 20.08.2020 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надіслано сторонам виконавчого провадження, у тому числі і позивачу, Повідомлення про оцінку арештованого майна від тієї ж дати яким повідомлено про те, що згідно Звіту про оцінку майна від 07.05.2020 року, загальна ринкова вартість майна боржника ТОВ "УКРКАВА", на яке було накладено арешт, складає 41 951 755,00 грн. без врахування ПДВ.

24. Матеріалами справи та поясненнями представника Департаменту ДВС підтверджено, що 21 серпня 2020 року арештоване майно передано на реалізацію ДП "СЕТАМ" (т.4 а.с.282-284).

ІIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

25. Суди першої та апеляційної інстанцій, розглядаючи справу по суті, прийшли до висновку про порушення державним виконавцем строку, встановленого ч.5 ст. 57 Закону України № 1404-VІІІ, для Повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам, зазначивши, що відповідне повідомлення було надіслане більш, ніж через три місяці.

26. Суди дійшли висновку про порушення державним виконавцем процедури, встановленої ч. 5 ст. 57 Закону №1404-VIII, що виразилося у передачі на реалізацію арештованого майна ТОВ «УКРКАВА» до спливу строку на оскарження Звіту про оцінку майна.

27. Суди вказали, що передача на реалізацію нерухомого майна за ціною без врахування ПДВ є заниженням його ринкової вартості, яка призводить до несплати покупцем ПДВ у складі вартості майна, а продавця зобов`язує нарахувати ПДВ на остаточну вартість об`єкта нерухомого майна, відобразити в своєму податковому обліку та видати покупцю податкову накладну, хоча у останнього відсутнє право на податковий кредит.

28. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ «УКРКАВА» про визнання протиправними дії щодо визначення ринкової вартості майна боржника без врахування ПДВ, суди вказали, що суб`єкт оціночної діяльності визначає саме ринкову вартість об`єкта оцінки та відображає факт про включення або невключення до неї суми ПДВ за умовами договору, що, у свою чергу, не є підставою вважати саму оцінку майна невірною.

29. Оцінюючи Звіт про оцінку майна ТОВ «УКРКАВА», суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що він відповідає вимогам Національного стандарту №1 Загальні засади оцінки майна і майнових прав, затвердженого постаново Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року №1440. До того ж, до даного Звіту не було зауважень з боку державного виконавця.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

30. Касаційна скарга Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, із посиланням на пункт 2 частини 4 статті 328 КАС України, аргументована необхідністю відступлення від висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №825/2313/16.

Зазначив, що державний виконавець обмежений нормами Закону України «Про виконавче провадження» та іншими нормами чинного законодавства, що виключає право вибору дій, через те, що вони чітко передбачені цим Законом. Тому, оцінюючи майно з урахуванням ПДВ, державний виконавець такими діями виходить за межі своїх повноважень, встановлених чинним законодавством, що також розцінюються як недотримання ним вимог Закону України «Про виконавче провадження» та може призвести до оскарження дій державного виконавця.

На переконання касатора, оскільки власник арештованого майна, що реалізується на електронних торгах у формі аукціону, є платником податку та перехід права власності на таке майно відбувається безпосередньо від платника податку до учасника (переможця електронних торгів), то при здійсненні операції з постачання такого майна податкова накладна складається на учасника (переможця електронних торгів).

31. У касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Укркава» із посиланням на пункт 1 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначило, що судами попередніх інстанцій не застосовано висновки Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо застосування статті 57 та 74 Закону України «Про виконавче провадження», висловленого в постанові Великої палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №821/197/18 та постановах Верховного Суду від 18 березня 2021 року №140/2489/20 та від 29 квітня 2020 року у справі №826/6706/18. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.03.2019 року у справі №821/197/18 викладено правовий висновок, згідно з яким визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності, здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання на підставі виконавчих документів. Отже, оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Оскільки в цьому випадку оцінка майна здійснена в процесі виконання виконавчого напису нотаріуса, касатор вказує, що в силу вимог частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» така оцінка може бути оскаржена сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Заявник також зазначив, що судом апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної скарги ТОВ «УКРКАВА» доводи щодо необ`єктивності здійсненої оцінки майна та помилковість висновків суду першої інстанції з цього приводу взагалі не розглядались, були повністю проігноровані, про що свідчить відсутність відповідних обґрунтувань в постанові від 11.02.2021 року.

Суттєве та істотне, на думку касатора, заниження вартості майна ТОВ «УКРКАВА», що свідчить про необ`єктивність здійсненої у виконавчому провадженні оцінки, з посиланням на відповідні докази, є однією із підстав позову, яка в повному обсязі була проігнорована судами двох інстанцій, що призвело до ухвалення незаконних та необґрунтованих рішень.

Крім цього, скаржник зазначає, що підставою касаційного провадження у цій справі є пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України із посилання на пункт 1 частини другої статті 353 КАС України, а саме, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2 , 3 частини другої статті 328 КАС України.

32. Касаційна скарга акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» аргументована тим, що державний виконавець діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки 20.08.2020 направив сторонам повідомлення про оцінку арештованого майна (тим самим ознайомивши їх з результатами оцінки), а 21.08.2020 передав арештоване майно на реалізацію до ДП «СЕТАМ», зазначені факти підтверджуються також матеріалами виконавчого провадження № 59951815, а тому суди попередніх інстанцій дійшли помилковою ВИСНОВКУ про те, що державний виконавець повинен був передати майно на реалізацію після спливу 10-денного строку з дня отримання сторонами повідомлення про результати оцінки майна.

Касатор, із посиланням на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України зазначаючи, що судами попередніх інстанцій застосовано частину п`яту статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» без урахування висновку застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2018 року у справі №910/10063/16 та постанові 30 липня 2019 року у справі №40/45-10. Зокрема, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2015 №2710/5, втратив свою чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5, яким серед іншого було затверджено новий Порядок реалізації арештованого майна. Разом з тим, суди попередніх інстанцій у своїх рішеннях керувалися нормами Порядку, який втратив чинність на момент виникнення спірних правовідносин.

Касатор також вважає, що правовідносини у сфері податкового законодавства, які в подальшому можуть виникнути внаслідок примусової реалізації майна, не можуть бути предметом розгляду даної справи, а також будь-яким чином виливали на процедуру примусового стягнення заборгованості з ТОВ «УКРКАВА» в рамках виконавчого провадження. Відтак, операції з реалізації органами державної виконавчої служби арештованого майна через спеціалізовані організації не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість. Оскаржувані дії державного виконавця щодо визначення вартості нерухомого майна без врахування ПДВ були вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, в результаті яких права позивача не було порушено, а тому, були відсутні будь-які правові підстави для часткового задоволення позовних вимог ТОВ «УКРКАВА».

V. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

33. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

34. Частиною першою статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

35. Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

36. У відповідності до частини 1 статті 19 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право, серед іншого, ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

37. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

38. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

39. У відповідності до частини 1, абзаців 1-3 частини 2 статті 56 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

40. За змістом частин першої - третьої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

За приписами частини п`ятої цієї статті виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

41. Відповідно до частин першої, другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

42. Згідно з частиною 1 статті 20 Закону України від 02 червня 2016 року Закону України «Про виконавче провадження», для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

43. У відповідності до частини 3 статті 20 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII експерт або спеціаліст зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем.

44. Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» від 12 липня 2001 року №2658-ІІІ (далі - Закон №2658-ІІІ).

45. Оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

46. Згідно з статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» від 12 липня 2001 року №2658-ІІІ незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання.

47. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

48. Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (частина 1 статті 10, частина 1 статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» № 2658-III).

49. Частиною другою статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» передбачено, що замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

50. Статтею 32 Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III передбачена відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, частиною другою якої визначено, що оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

51. Постановою КМУ від 10 вересня 2003 року № 1440 затверджено Національний стандарт № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" (далі - Стандарт).

52. Відповідно до пункту 1 Стандарт є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав (далі - майно) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

53. Пунктом 3 поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах у значенні, встановленому цим Стандартом, зокрема: вартість - еквівалент цінності об`єкта оцінки, виражений у ймовірній сумі грошей; ринкова вартість - вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу; строк експозиції - строк, протягом якого об`єкт оцінки може бути виставлений для продажу на ринку з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною і тривалість якого залежить від співвідношення попиту та пропонування на подібне майно, кількості потенційних покупців, їх купівельної спроможності та інших факторів; ліквідаційна вартість - вартість, яка може бути отримана за умови продажу об`єкта оцінки у строк, що є значно коротшим від строку експозиції подібного майна, протягом якого воно може бути продане за ціною, яка дорівнює ринковій вартості.

54. Відповідно до пункту 11 Стандарту оцінка проводиться із застосуванням бази, що відповідає ринковій вартості або неринковим видам вартості. Вибір бази оцінки передує укладанню договору на проведення оцінки майна.

54.1. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

55. Згідно з п. п. 35, 38 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», оцінка майна проводиться із застосуванням методичних підходів, методів оцінки, які є складовими частинами методичних підходів або є результатом комбінування кількох методичних підходів, а також оціночних процедур.

55.1. Для проведення оцінки майна застосовуються такі основні методичні підходи: - витратний (майновий - для оцінки об`єктів у формі цілісного майнового комплексу та у формі фінансових інтересів); - дохідний; - порівняльний.

55.2. Порівняльний підхід ґрунтується на врахуванні принципів заміщення та попиту і пропонування. Порівняльний підхід передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібного майна з відповідним коригуванням відмінностей між об`єктами порівняння та об`єктом оцінки.

56. Пункти 16, 47 даного Національного стандарту визначають, що визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача.

57. Згідно з пунктом 56 Національного стандарту №1, звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити: опис об`єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; дату оцінки та дату завершення складення звіту, а у разі потреби - строк дії звіту та висновку про вартість майна відповідно до вимог законодавства; мету проведення оцінки та обґрунтування вибору відповідної бази оцінки; перелік нормативно-правових актів, відповідно до яких проводиться оцінка; перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки; виклад усіх припущень, у межах яких проводилася оцінка; опис та аналіз зібраних і використаних вихідних даних та іншої інформації під час проведення оцінки; висновки щодо аналізу існуючого використання та найбільш ефективного використання об`єкта оцінки; виклад змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість майна; письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість; висновок про вартість майна; додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки.

58. Частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

58.1. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

59. 08 лютого 2020 року набув чинності Закон України від 15 січня 2020 року N460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон №460-IX).

60. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону №460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності Законом №460-ІХ.

61. Касатори подали до Верховного Суду касаційні скарги у цій справі у березні та квітні 2021 року.

62. Враховуючи дату подання касаційних скарг та вказані процесуальні норми, касаційний розгляд справи здійснюється в порядку, передбаченому КАС України в редакції, що діє на момент прийняття рішення судом касаційної інстанції.

63. Частинами першою - третьою статті 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

64. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

65. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1,4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

66. Аналізуючи доводи, викладені у касаційних скаргах, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що ключовими питаннями, які підлягали вирішенню судами є:

- правомірність дій державного виконавця щодо передачі ДП «СЕТАМ» на реалізацію майна за стартовою ціною реалізації, визначеною у Звіті про оцінку майна від 07.05.2020 р. в розмірі 41 951 755 грн, без урахування ПДВ;

- правомірність оцінки майна ТОВ «УКРКАВА», проведеної суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експертно - консультаційний центр».

67. Стосовно правомірності визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Нідченка Д.Є. щодо передачі ДП «СЕТАМ» на реалізацію майна, а саме: будівель та споруд заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів у виконавчому провадженні №59951815 за стартовою ціною реалізації, визначеною у Звіті про оцінку майна від 07.05.2020 р. в розмірі 41 951 755 грн, без урахування ПДВ, колегія суддів Верховного Суду зазначає наступне.

68. Як правильно зазначено судами попередніх інстанцій, суб`єкт оціночної діяльності визначає саме ринкову вартість об`єкта оцінки та відображає факт про включення або не включення до неї суми податку на додану вартість.

69. Як вбачається зі змісту Звіту про оцінку майна від 07.05.2020 року, виготовленого ТОВ «Експертно - консультаційний центр», визначено ринкову вартість належного позивачу майна в розмірі 41 951 755 грн. Дана сума вказана без урахування ПДВ.

70. У своїй касаційній скарзі Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, із посиланням на пункт 2 частини 4 статті 328 КАС України, зазначає про необхідність відступлення від правового висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №825/2313/16.

71. У вказаній вище постанові Суд дійшов висновку, що передача на реалізацію нерухомого майна за ціною без врахування ПДВ є безпідставним заниженням ринкової вартості об`єкта нерухомого майна, яка призводить до несплати покупцем ПДВ у складі вартості майна, а позивач буде зобов`язаний нарахувати ПДВ на остаточну вартість об`єкта нерухомого майна, відобразити в своєму податковому обліку та видати покупцю податкову накладну, хоча у останнього відсутнє право на податковий кредит.

72. Касатор зазначає, що згідно з п.34 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" об`єкт оцінки у разі його застави оцінюється за ринковою вартістю без включення до неї суми ПДВ.

73. З цього приводу суд апеляційної інстанції обґрунтовано вказав, що вимоги до змісту Звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна.

74. Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440 затверджено Національний стандарт №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав".

75. Згідно пункту 17 даного документа у Звіті про оцінку майна та у висновку про вартість об`єкта оцінки, оцінювач відображає факт про включення або не включення до ринкової вартості суми податку на додану вартість.

76. Оціночні процедури, пов`язані з визначенням ринкової вартості, здійснюються з урахуванням включення або не включення до неї суми податку на додану вартість. Умова щодо визначення ринкової вартості з включенням суми податку на додану вартість зазначається у договорі на проведення оцінки майна.

77. Таким чином, з наведених вище норм вбачається, що суб`єкт оціночної діяльності визначає саме ринкову вартість об`єкта оцінки.

78. Відповідно до пп.14.1.219 п.14.1 ст.14 ПК України ринкова ціна -ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах.

Ринкова вартість - вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

79. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ "УКРКАВА" є платником податку на додану вартість, а тому при здійсненні органом виконавчої служби операції з продажу майна, на яке звернено стягнення і яке підлягає примусовій реалізації (на прилюдних торгах, аукціонах), у позивача виникають податкові зобов`язання в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою, що не було спростовано відповідачем та стягувачом.

80. Враховуючи наведене колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що в даному випадку передача на реалізацію нерухомого майна за ціною без врахування ПДВ є безпідставним заниженням ринкової вартості об`єкта нерухомого майна, яка призводить до несплати покупцем ПДВ у складі вартості майна, а позивач буде зобов`язаний нарахувати ПДВ на остаточну вартість об`єкта нерухомого майна, відобразити в своєму податковому обліку та видати покупцю податкову накладу, хоча у останнього відсутнє право на податковий кредит.

81. Посилання касатора на п.34 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", згідно якого об`єкт оцінки у разі його застави оцінюється за ринковою вартістю без включення до неї суми ПДВ, як на підставу для відступу від правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 08 липня 2020 року у справі №825/2313/16, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на таке.

82. Статтями 196, 197 Податкового кодексу України визначено вичерпний перелік операцій, що не є об`єктом оподаткування або звільнені від оподаткування ПДВ та не поширюється на спірні правовідносини.

У цьому переліку відсутня така операція як примусовий продаж майна на електронних торгах.

83. Відповідно до п.189.4 ст. 189 Податкового кодексу України, базою оподаткування для товарів/послуг, що передаються/отримуються у межах договорів комісії (консигнації), поруки, довірчого управління, є вартість постачання цих товарів, визначена у порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу. Дата збільшення податкових зобов`язань та податкового кредиту платників податку, що здійснюють постачання/отримання товарів/послуг у межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення, довірчого управління, інших цивільно-правових договорів та без права власності на такі товари/послуги, визначається за правилами, встановленими статтями 187 і 198 цього Кодексу. Зазначений порядок дати виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту застосовується також на операції з примусового продажу арештованого майна органами юстиції.

84. Згідно з п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

85. Відповідно до п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити, зокрема: ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні, загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

86. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України).

87. Суд апеляційної інстанції обґрунтовано вказав, що застосування п.34 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" можливо у випадках, встановлених п.п. 196.1.2 п.196.1 ст. 196 та п.197.12 ст. 197 Податкового кодексу України.

88. Так, п.п. 196.1.2 п.196.1 ст. 196 Податкового кодексу України передбачено, що не є об`єктом оподаткування операції з передачі майна в заставу (іпотеку) позикодавцю (кредитору) та/або в забезпечення іншої дійсної вимоги кредитора, повернення такого майна із застави (іпотеки) його власнику після закінчення дії відповідного договору, якщо місце такої передачі (повернення) знаходиться на митній території України.

89. Пункт 197.12. Податкового кодексу України встановлює, що звільняються від оподаткування операції банків та інших фінансових установ з постачання (продажу, відчуження іншим способом) майна, що передане фізичними особами, а також суб`єктами підприємницької діяльності - приватними підприємцями та іншими особами, які не є платниками податку, у заставу, у тому числі іпотеку, та на яке було звернено стягнення.

Звільняються від оподаткування операції банків та інших фінансових установ з постачання майна, набутого ними у власність внаслідок звернення стягнення на таке майно. Звільнення від оподаткування стосується тієї частини вартості майна, за якою воно було набуте у власність в рахунок погашення зобов`язань за договором кредиту (позики).

У цьому спорі АТ "Державний Ощадбанк" не набуває права власності на іпотечне майно, адже воно підлягає продажу на електронних торгах.

Відтак, відсутні підстави для застосування п.34 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" до спірних правовідносин.

90. Стосовно доводів АТ "Державний Ощадбанк" та Департаменту ДВС стосовно відсутності у діях державного виконавця порушення ч.5 ст.57 Закону № 1404-VIII, яке виразилося у передачі арештованого майна на реалізацію до спливу строку на оскарження результатів оцінки майна, колегія суддів звертає увагу на наступне.

91. Частина 5 статті 57 Закону № 1404-VIII встановлює обов`язок виконавця повідомити про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання Звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано Повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресом, зазначеним у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

92. Порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2015 року за №2710/5 в п.3 встановлює, що державний виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після закінчення десятиденного строку для подання заперечень сторін виконавчого провадження проти визначення вартості (оцінки) майна у разі відсутності таких заперечень готує проект заявки на реалізацію арештованого майна.

93. Зі змісту вказаних вище норм вбачається, що державний виконавець після прийняття рішення про визначення результатів оцінки майна має повідомити про таке рішення сторін виконавчого провадження.

В свою чергу, сторони у разі незгоди з оцінкою майна, визначеною державним виконавцем, можуть подати заперечення щодо такої оцінки чи оскаржити вказане рішення суб`єктам владних повноважень до суду.

Після спливу вказаного строку державний виконавець має право на передачу арештованого майна на реалізацію.

94. Суди попередніх інстанцій встановили, що головний державний виконавець Нідченко Д. Є. передав майно позивача на реалізацію без дотримання процедури, встановленої ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження».

95. Вказане свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Нідченка Д.Є. щодо передачі ДП «СЕТАМ» на реалізацію майна, а саме: будівель та споруд заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів у виконавчому провадженні №59951815 за стартовою ціною реалізації, визначеною у Звіті про оцінку майна від 07.05.2020 р. в розмірі 41 951 755 грн, без урахування ПДВ.

96. В частині позовних вимог про визнання неправомірною оцінки майна ТОВ «УКРКАВА», а саме: будівель та споруд заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів у виконавчому провадженні №59951815, проведеною суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експертно - консультаційний центр» колегія суддів звертає увагу на таке.

97. Системний аналіз норм статті 57 Закону № 1404-VIII дає підстави для висновку, що законодавцем визначено наступні етапи здійснення оцінки майна боржника перед передачею його на реалізацію, у разі, коли сторони виконавчого провадження не дійшли взаємної згоди щодо вартості такого майна.

98. Зокрема, частина 4 цієї статті визначає, що державний виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна у разі, якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно.

99. Після отримання звіту про оцінку майна відповідного суб`єкта оціночної діяльності державний виконавець за правилами, визначеними частиною 5 статті 57 Закону № 1404-VIII приймає рішення про визначення результатів визначення вартості чи оцінки майна та повідомляє про нього сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку.

100. Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12 липня 2001 року № 2658-III.

Згідно із частиною четвертою статті 3 цього Закону процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

101. Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (за змістом частини першої статті 10 і частини першої статті 11 Закону № 2658-III).

102. Відповідно до статті 33 Закону № 2658-III спори, пов`язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку.

103. Статтею 32 Закону № 2658-III передбачена відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, частиною другою якої визначено, що оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

104. Відтак, чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків.

105. Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону № 2658-III).

106. Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт по оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

107. Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

108. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17.

109. У касаційній скарзі ТОВ «УКРКАВА» із посиланням на частину 5 статті 57 Закону № 1404-VIII зазначає, що законодавцем прямо передбачено можливість судового оскарження звіту про оцінку майна.

Зокрема, касатора вказує, що Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18 та від 12 червня 2019 року у справі №308/12150/16-ц дійшла висновку, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

110. З цього приводу колегія суддів зазначає, що при вирішенні даного питання слід чітко розмежовувати поняття «звіт про оцінку майна, виготовлений суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання» та «визначення вартості майна державним виконавцем».

111. Як зазначено вище, звіт про оцінку майна, виготовлений суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання за своїм змістом являється документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності та не є рішенням суб`єктам владних повноважень, не створює будь-яких правових наслідків для учасників виконавчого провадження, а тому не може бути предметом судового оскарження.

112. Натомість, визначення вартості майна державним виконавцем є процесуальною дією суб`єктом владних повноважень, спрямована на виконання визначених законом повноважень в частині реалізації арештованого майна, яка у відповідності до частини 5 статті 57 Закону № 1404-VIII безпосередньо створює відповідні наслідки для сторін виконавчого провадження та може бути оскаржена до суду.

113. Разом з тим, як вбачається зі змісту позовних вимог, ТОВ «УКРКАВА» просить визнати неправомірною оцінку майна ТОВ «УКРКАВА», проведену суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експертно - консультаційний центр».

Позовні вимоги базуються на власній оцінці позивачем звіту про оцінку майна, який, за його твердженням, є необґрунтованим, сума оцінки майна - заниженою і не відповідає дійсності, що призвело до неправомірного використання державним виконавцем цього звіту під час здійснення виконавчих дій.

Позивач фактично оскаржує звіт ТОВ «Експертно - консультаційний центр», створений в процесі здійснення своїх функцій як суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, що, як зазначено вище, не може бути предметом судового оскарження.

Частиною 1 статті 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання неправомірною оцінку майна ТОВ «УКРКАВА», а саме: будівель та споруд заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів у виконавчому провадженні №59951815, проведеною суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експертно - консультаційний центр».

114. Стосовно дій головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби щодо визначення ринкової вартості майна на підставі Звіту про оцінку майна від 07.05.2020 року колегія суддів зазначає наступне.

115. За змістом статті 57 Закону № 1404-VIII вартість майна боржника визначають за взаємною згодою сторони виконавчого провадження. Якщо сторони не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника за ринковими цінами, що діють на день визначення його вартості.

116. З огляду на те, що у цьому випадку йдеться мова про нерухоме майно, то в цій ситуації державний виконавець має залучити суб`єкта оціночної діяльності, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Після проведеної оцінки державний виконавець зобов`язаний повідомити про результати визначення вартості майна.

При цьому, сторона є ознайомленою з результатами визначення вартості майна, якщо достовірно встановлений державний виконавець надіслав їй рекомендованим листом повідомлення про результати на адресу, зазначену у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони.

117. При проведенні в рамках виконавчого провадження визначення вартості майна боржника Закон України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" підлягає застосуванню в частині регулювання діяльності залученого державним виконавцем суб`єкта оціночної діяльності, та не стосується порядку призначення такого суб`єкта державним виконавцем.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі № 61-6546св18.

118. Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання (абзац третій частини другої статті 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" від 12 липня 2001 року № 2658-III).

119. Суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі (частина перша статті 5 цього Закону).

120. Слід звернути увагу на те, що позивачем не оскаржується рішення державного виконавця про призначення суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні.

121. Статтею 4 Закону № 2658-III передбачено, що однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає у їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

122. Отже, рецензування звіту з оцінки є єдиним законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки майна.

123. В свою чергу, Закон № 1404-VIII не містить обов`язку державного виконавця, або відповідного відділу Державної виконавчої служби здійснювати рецензування звіту про оцінку майна, здійснену суб`єктом оціночної діяльності.

124. Статтею 13 Закону № 2658-III передбачені вимоги щодо рецензування звіту про оцінку майна.

Зокрема, рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону.

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування, є обов`язковим.

125. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем самостійно зроблено рецензію на звіт про оцінку майна від 07.05.2020 року, виготовлений Всеукраїнською асоціацією фахівців оцінки, відповідно до якого Звіт про оцінку майна класифікується за такою ознакою: «Звіт не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та (або) непрофесійним і не може бути використаний» (а.с. 225-231, т.1).

Аналізуючи вказаний вище документ, суди зазначили, що оцінка майна була призначена в межах виконавчого провадження і саме державний виконавець несе відповідальність за виконання виконавчих дій. З матеріалів справи не вбачається, що позивач звертався до державного виконавця з вимогою призначити рецензування.

126. Відповідно до пункту 56 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440, звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити: опис об`єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; дату оцінки та дату завершення складення звіту, а у разі потреби - строк дії звіту та висновку про вартість майна відповідно до вимог законодавства; мету проведення оцінки та обґрунтування вибору відповідної бази оцінки; перелік нормативно-правових актів, відповідно до яких проводиться оцінка; перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки; виклад усіх припущень, у межах яких проводилася оцінка; опис та аналіз зібраних і використаних вихідних даних та іншої інформації під час проведення оцінки; висновки щодо аналізу існуючого використання та найбільш ефективного використання об`єкта оцінки; виклад змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість майна; письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість; висновок про вартість майна; додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки.

127. Перевіривши Звіт про оцінку майна від 07 травня 2020 року, суди дійшли висновку, що оцінювачем у звіті про оцінку майна зазначено всі передбачені Законом дані.

128. У свою чергу, перевіривши зміст рецензії на предмет викладених у ній зауважень, колегія суддів зазначає наступне.

129. Так, стосовно зауваження рецензента щодо необґрунтованої відмови оцінювача від використання витратного та дохідного підходів, суд зазначає, що у Звіті про оцінку майна обґрунтовано наведено підстави обрання для застосування порівняльного методичного підходу. Щодо невиконання оцінювачем вимог ідентифікації об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав суд зазначає, що у звіті про оцінку майна зазначено, що була проведена особиста інспекція об`єкту оцінки майна. У додатках до вказаного звіту містяться фотографії об`єкта оцінки.

130. Щодо не зазначення у звіті як буде вирішено питання з демонтажем обладнання без нанесення шкоди будівлі, суд зазначає, що оцінювач виконував постанову ДВС від 04.12.2019 року виключно в обсязі поставлених перед ним запитань; щодо не проведення оцінювачем аналізу ринку нерухомості, суди зазначили, що у звіті про оцінку майна зафіксовано, що така робота була проведена оцінювачем.

131. Стосовно посилань у вказаній рецензії на заниження вартості оціненого майна, суди попередніх інстанцій вказали, що оцінювачем проведено аналіз інформації стосовно продажу подібного нерухомого майна на вторинному ринку та підібрано подібні об`єкти для порівняння. Натомість, позивач не надав державному виконавцю власних висновків про вартість майна, хоча, в силу норм статті 19 Закону № 1404-VIII наділений повноваженнями подавати додаткові матеріали, пояснення тощо в рамках виконавчого провадження.

132. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання неправомірними дій головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби щодо визначення ринкової вартості майна на підставі Звіту про оцінку майна від 07.05.2020 року. Вказане, в свою чергу, свідчить про безпідставність вимог позивача про зобов`язання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Нідченка Д. Є. визначити вартість майна ТОВ «УКРКАВА», а саме: будівель та споруд заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів у виконавчому провадженні №59951815, відповідно до вимог діючого законодавства.

133. Частиною першою статті 351 КАС України передбачено, що суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

134. З огляду на викладене, колегія суддів Верховного Суду за результатами касаційного перегляду даної справи дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалення нового рішення - про часткове задоволення позову.

Визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Нідченка Д.Є. щодо передачі ДП «СЕТАМ» на реалізацію майна, а саме: будівель та споруд заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів у виконавчому провадженні №59951815 за стартовою ціною реалізації, визначеною у Звіті про оцінку майна від 07.05.2020 р. в розмірі 41 951 755 грн, без урахування ПДВ.

Справу в частині позовних вимог про визнання неправомірною оцінку майна ТОВ «УКРКАВА», а саме: будівель та споруд заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів у виконавчому провадженні №59951815, проведеною суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно - консультаційний центр» - закрити.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

135. Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду,-

п о с т а н о в и в :

1. Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укркава», Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - задовольнити частково.

2. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року по справі № 420/8811/20 - скасувати. Ухвалити по справі нове рішення.

3. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укркава» - задовольнити частково.

4. Визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Нідченка Д.Є. щодо передачі ДП «СЕТАМ» на реалізацію майна, а саме: будівель та споруд заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів у виконавчому провадженні №59951815 за стартовою ціною реалізації, визначеною у Звіті про оцінку майна від 07.05.2020 р. в розмірі 41 951 755 грн, без урахування ПДВ.

5. Справу № 420/8811/20 в частині позовних вимог про визнання неправомірною оцінки майна ТОВ «УКРКАВА», а саме: будівель та споруд заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів у виконавчому провадженні №59951815, проведеною суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно - консультаційний центр» - закрити.

6. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

О.В. Калашнікова

М.В. Білак ,

А.В. Жук

Судді Верховного Суду