Справа № 360/1066/22
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2022-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

06 червня 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1066/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом адвоката Андрушка Костянтина Павловича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2022 року на адресу Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Андрушка Костянтина Павловича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач 17.01.2022 звернувся до відділу обслуговування громадян № 6 (сервісний центр) Головного управління пенсійного фонду України в Луганській області з заявою про призначення пенсії за віком.

24.01.2022 звернення позивача було розглянуто відповідачем за принципом екстериторіальності та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийнято рішення за № 23 про відмову в призначенні пенсії віком.

Відмовляючи в призначенні пенсії відповідачем зазначено, що вік заявника становить 60 років 16 днів, страховий стаж особи становить 25 років 11 місяців 3 дні.

Необхідний страховий стаж, визначений статею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування становить 29 років.

Відповідачем 2 не зараховано до страхового стажу період роботи з 29.04.1983 по 05.02.1986, про що зроблений відповідний запис у трудовій книжці позивача.

Відмовляючи в зарахуванні до страхового стажу зазначений період роботи відповідач 2 посилався на те що, у записі про прийняття на роботу не читається дата наказу про прийняття (зрізана сканкопія).

Відповідачем 2 не зараховано до страхового стажу період роботи з 11.02.1986 по 12.10.1994, про що зроблений відповідний запис у трудовій книжці позивача.

Відмовляючи в зарахуванні до страхового стажу зазначений період роботи відповідач 2 посилався на те що, у записі про звільнення роботи нечитабельна печатка.

Прийом документів на призначення пенсії здійснював відповідач 1, і саме він робив сканкопії документів позивача. Саме після дій відповідача 1 (навмисних або не навмисних) сканування документів не в повному обсязі. Відповідачем 2 не зараховано до страхового стажу період роботи з 11.02.1986 по 12.10.1994, про що зроблений відповідний запис у трудовій книжці позивача.

Про здійснення будь-яких дій направлених на підтвердження трудового стажу позивача за період роботи з 29.04.1983 по 05.02.1986, та 11.02.1986 по 12.10.1994 з боку відповідача 1 та відповідача 2 позивачу невідомі.

Позивач вважає, що рішення Про відмову у призначенні пенсії № 23 є протиправним та необґрунтованим, а дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії незаконними.

Враховуючи вищенаведене позивач просить суд:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області та дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області протиправними, які полягають у відмові в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з врахуванням страхового стажу період роботи з 29.04.1983 по 05.02.1986, та 11.02.1986 по 12.10.1994.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що 17.01.2022 позивач звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV. До заяви про призначення пенсії позивачем надано, зокрема, трудову книжку від 26.07.1980 серії НОМЕР_1 .

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №23 від 24.01.2022 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 17.01.2022 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 29 років, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-IV.

До страхового стажу позивача не зараховано період з 29.04.1983 по 05.02.1986, оскільки у записі про прийняття на роботу не читається дата наказу про прийняття (зрізана сканкопія) та період з 11.02.1986 по 12.10.1994, оскільки у записі про звільнення з роботи нечитабельна печатка.

Інших документів на підтвердження спірного періоду роботи, що передбачено Порядком № 637 позивачем надано не було.

Згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивачки становить 25 років 11 місяців 3 дні.

Відповідно до п. 4.10 розділу IV Порядку №22-1, після призначення/перерахунку пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Виплату пенсії ОСОБА_1 в разі призначення здійснюватиме головне управління Пенсійного фонду України в Луганської області.

Враховуючи вищевикладене, підстав для визнання дій головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області та головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області протиправними, які полягають у відмові в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 та зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області та головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з врахуванням страхового стажу період роботи з 29.04.1983 по 05.02.1986 та з 11.02.1986 по 12.10.1994 немає.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що 17.01.2022 ОСОБА_1 звернувся до відділу обслуговування громадян (Сервісний центр №6 Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

За наслідками розгляду заяви позивача рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №23 від 24.01.2022 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №1058.

Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 24.01.2022 №23 про відмову в призначенні пенсії до страхового стажу роботи не зараховані періоди:

- з 29.04.1983 по 05.02.1986, оскільки у записі про прийняття на робот не читається дата наказу про прийняття;

- з 11.02.1986 по 12.10.1994, оскільки у записі про звільнення з роботи не читабельна печатка.

Оскільки в трудовій книжці позивача, при звільненні не читається печатка, відповідач №2 правомірно не зарахував до загального стажу ОСОБА_1 період роботи з 11.02.1986 по 12.10.1994.

Згідно наданих позивачем документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж ОСОБА_1 , обчислений Головним управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області склав 25 років 11 місяців 3 дні, що є недостатнім для призначення пенсії.

На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 15 лютого 2022 року провадження у справі за даним адміністративним позовом було відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

17.01.2022 ОСОБА_1 звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV. До заяви про призначення пенсії позивачем надано, зокрема, трудову книжку від 26.07.1980 серії НОМЕР_1 .

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 23 від 24.01.2022 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 17.01.2022 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 29 років, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-IV.

В обґрунтування відмови зазначено, що за доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано період з 29.04.1983 по 05.02.1986, оскільки у записі про прийняття на роботу не читається дата наказу про прийняття (зрізана сканкопія) та період з 11.02.1986 по 12.10.1994, оскільки у записі про звільнення з роботи нечитабельна печатка.

Для зарахування періодів роботи необхідно надати з 29.04.1983 по 05.02.1986 та з 11.02.1986 по 12.10.1994, необхідно надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємствами, на яких працювала особа, згідно з первинними документами за час виконання роботи та відповідні довідки про реорганізацію.

Згідно з наданими документами страховий стаж роботи ОСОБА_2 складає 25 років 11 місяців 3 дні, що не відповідає вимогам ст. 26 Закону № 1058.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за№ 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 1788-ХІІ, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника та інших випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію (частина перша та друга статті 7 Закону № 1788-ХІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

При цьому, статтею 62 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Пунктом 3 Порядку 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Аналізуючи чинні нормативно-правові акти України, які регулюють умови пенсійного забезпечення, суд дійшов висновку, що положення Порядку № 637 щодо підтвердження стажу роботи, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (стаття 62 Закону № 1788-ХП).

Таким чином, інші документи мають надаватися в разі, коли взагалі відсутні відомості в трудовій книжці про працю громадян у спірний період.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 04 березня 2020 року у справі №367/945/17.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 , позивач у спірні періоди:

- 29.04.1983 прийнято до прокуратури Слов`яносербського району в якості шофера 3 класу, наказ №3 від 29.04.1983;

- 05.02.1986 звільнено по ст. 38 КЗоТ за власним бажанням;

- 11.02.1986 прийнято в якості шофера автопарку до колгоспу «Донецький»;

- 07.03.1989 переведено електриком в МТМ;

- 12.10.1994 звільнено по ст. 38 КЗоТ за власним бажанням.

Відповідач, відмовляючи в зарахуванні періоду роботи позивача з 29.04.1983 по 05.02.1986 посилається на те, що у записі про прийняття на роботу не читається дата наказу про прийняття (зрізана сканкопія) та період роботи з 11.02.1986 по 12.10.1994 не зараховано, оскільки у записі про звільнення з роботи нечитабельна печатка.

При цьому, суд звертає увагу на те, що записи трудової книжки позивача містять повну інформацію про роботу позивача у спірний період та характер виконуваних позивачем робіт, окрім того вказані записи виконані у відповідності до вимог законодавства, із зазначенням відповідних наказів, на підставі яких вони внесені, та без будь-яких помилок або виправлень.

В період, в якому позивачу оформлялася трудова книжка НОМЕР_1 , діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року №162 (надалі Інструкція №162).

Відповідно до абзацу першого пункту 1.1. Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округу, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1. Інструкції № 162).

Згідно з абзацами першим, другим, четвертим пункту 2.2. Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до пункту 2.3. Інструкції № 162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 року) записується «1984.05.01», в трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.: «05.01.1984». Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції № 162).

Відповідно до пункту 2.8. Інструкції № 162 виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на підставі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110.

Аналіз вказаних норм свідчить, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.

Суд зауважує, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відтак, суд вважає, що позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки посадовими особами підприємства, на якому позивач працював, не може бути підставою для не зарахування органом Пенсійного фонду України трудового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту позивача.

Враховуючи вище викладене, а також беручи до уваги те, що трудова книжка містить усі необхідні відомості про роботу позивача у спірні періоди, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави їх не враховувати.

Вирішуючи питання щодо наявності у позивача права на призначення пенсії за віком, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року- не менше 29 років.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , а із заявою про призначення пенсії звернувся 17.01.2022, тобто на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії досягла необхідного віку 60 років, встановленого частиною першої статті 26 Закону № 1058-IV.

Як вбачається з рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 23 від 24.01.2022, страховий стаж позивача складає 25 років 11 місяців 3 дні.

При цьому, враховуючи встановлені судом обставини та висновки суду, щодо того, що до страхового стажу позивача підлягають зарахуванню спірні періоди його роботи з 29.04.1983 по 05.02.1986 та з 11.02.1986 по 12.10.1994, які дають підстави для призначення позивачу пенсії за віком у відповідності до вимог частини першої статті 26 Закону №1058-IV.

Щодо обраного позивачем способу захист суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з частиною третьою статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Частиною четвертою цієї статті визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Зважаючи на вищевикладене, та враховуючи, що заява позивача про призначення пенсії надіслана на розгляд за принципом екстериторіальності та була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, за результатами розгляду цієї заяви оскаржуване рішення прийнято саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, а не Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області, суд вважає за необхідне на підставі частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України з метою ефективного захисту порушеного права позивача вийти за межі позовних вимог, визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області рішення №23 від 24.01.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня звернення із заявою про призначення пенсії - з 17.01.2022, зарахувавши до загального стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 29.04.1983 по 05.02.1986 та з 11.02.1986 по 12.10.1994.

Таким чином, у задоволенні позовної вимоги щодо визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до стажу спірні періоди роботи позивача та призначити пенсію за віком слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з обранням належного та ефективного способу захисту порушених прав позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги фактично підлягають частковому задоволенню з обранням належного та ефективного способу захисту порушених прав позивача, а також, що даний спір виник внаслідок неправильних дій Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Андрушка Костянтина Павловича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області рішення №23 від 24.01.2022 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (ідентифікаційний код: 21318350, місцезнаходження: 29000, Хмельницька обл., місто Хмельницький, вулиця Герцена, будинок 10) призначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) пенсію за віком відповідно ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня звернення із заявою про призначення пенсії - з 17.01.2022, зарахувавши до загального стажу періоди роботи з 29.04.1983 по 05.02.1986 та з 11.02.1986 по 12.10.1994.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (ідентифікаційний код: 21318350, місцезнаходження: 29000, Хмельницька обл., місто Хмельницький, вулиця Герцена, будинок 10) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Ірметова