Справа № 300/5823/21
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/5823/21 пров. № А/857/4882/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Заверухи О. Б., Курильця А. Р.,

з участю секретаря судового засідання - Михальської М. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року у справі №300/5823/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,-

суддя в 1-й інстанції - Кафарський В. В.,

час ухвалення рішення - 30.12.2021 року,

місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення - 30.12.2021 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, в якому просив визнати бездіяльність протиправною та скасування вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10 червня 2021 року №Ф-26027-13 в сумі 886682,47 грн.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що про вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф002508/0712 від 27 квітня 2021 року на суму 640045,91 грн і рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску №Ф002511/0712 від 27 квітня 2021 року на суму 246636,67 грн дізнався при ознайомленні з матеріалами справи. Зазначає, що відповідач у порушення норм закону та встановлених строків, після проведеної перевірки повторно виносить вимогу щодо грошового зобов`язання зі сплати боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 640045,80 грн і нарахованого штрафу за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 246636,67 грн, яка є протиправною та підлягає скасуванню. Також звертає увагу, що документальна позапланова виїзна перевірка була проведена з грубим порушенням норм ПК України, оскільки проведена в приміщенні контролюючого органу та без повідомлення позивача, а тому висновки податкового органу, викладені в Акті перевірки і, як наслідок, прийняття оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10 червня 2021 року №Ф-26027-13 є безпідставними. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач (апелянт) - ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача - Липчук В. І. у судовому засіданні не погодилася з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань був зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 05 травня 2011 року по 27 червня 2019 року, проводив господарську діяльність згідно з КВЕД: 47.22 Роздрібна торгівля м`ясом і м`ясними продуктами в спеціалізованих магазинах (основний); 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах; 47.26 Роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах; 47.52 Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування; 73.20 Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки.

Наказом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 17 грудня 2020 року №1686 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 » було призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплата податків та зборів, а також дотримання вимог валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), первинних документів, використовуються в податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби за період з 01 січня 2017 року по 27 червня 2019 року та сплати єдиного соціального внеску за період з 01 травня 2015 року по 27 червня 2019 року.

Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області за результатами проведеної перевірки діяльності платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 складено акт від 30 березня 2021 року №1624/09-19-07-12/ НОМЕР_1 та встановлено порушення чинного податкового законодавства, в тому числі (що стосується предмету спору) ч.4 ст.4, ч.2 ч.5 ст.7, ч.6 ст.8, п.4 ч.1 ст.1 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зі змінами та доповненнями, в результаті чого донараховано суму єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу в розмірі 640045,91 грн, в тому числі за 2015 - 64206,15 грн, за 2016 - 155345,57 грн, за 2017 - 155291,80 грн, за 2018 - 217036,01 грн, за 2019 - 48166,38 грн.

ГУ ДПС в Івано-Франківській області 27 квітня 2021 року були винесені податкові повідомлення-рішення №002513/0712, №002512/0712, №002506/0712, №002529/0712, №002505/012, вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-002508/0712 щодо нарахування та сплати єдиного соціального внеску (код платежу 71040000) на суму 640045, 91 грн та прийняте Рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №002511/0712 від 27 квітня 2021 року на суму 246636,67 грн (а.с. 58-66), які були направлені позивачу 28 квітня 2021 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с. 56).

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивачем 18 травня 2021 року подано до ДПС України скаргу, яку, як зазначає позивач, отримано ДПС України 21 травня 2021 року, однак результатів розгляду даної скарги ним не отримано.

Головним управлінням ДПС України в Івано-Франківській області 10 червня 2021 року сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-26027-13 у сумі 886682,47 грн (а.с. 23).

Крім того, з рішенням від 22 вересня 2021 року №8294/М/99-00-06-02-01-09 про результати розгляду скарги, яка була подана ОСОБА_1 22 липня 2021 року, Державною податковою службою України скаргу позивача залишено без задоволення, а вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10 червня 2021 року №Ф-26027-13 Головного управління ДПС в Івано-Франківській області - залишено без змін (а.с. 8-9).

Вважаючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10 червня 2021 року №Ф-26027-13 протиправною, позивач звернувся із цим позовом для захисту свого порушеного права.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для скасування оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) відсутні, оскільки грошове зобов`язання позивача визначене вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 10 червня 2021 року №Ф-26027-13 на суму 886682,47 грн набуло статусу узгодженого, оскільки податкові повідомлення-рішення від 27 квітня 2021 року №002505/0712, №002506/0712, №002512/0712, №002513/0712, №002529/0712 не оскаржувались позивачем у встановленому порядку до суду та не скасовані.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, установлених законом.

За змістом пп.14.1.175 п.14.1 ст.175 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пп.14.1.157 п.14.1 ст.14 ПК України податкове повідомлення-рішення - це письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Відповідно до п.16.1.4 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Ст.38 ПК України передбачає, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п.56.1 ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом з причин, пов`язаних з порушенням податкового законодавства (за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу), платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

За змістом п.56.3 ст.56 ПК України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку (за потреби-з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

П.56.18 ст.56 ПК України передбачає, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно зі ст.129 ПК України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідачем 27 квітня 2021 року були винесені податкові повідомлення-рішення №002513/0712, №002512/0712, №002506/0712, №002529/0712, №002505/012, податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-002508/0712 на суму 640045,91 грн та Рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №002511/0712 на суму 246636,67 грн, які були направлені позивачу 28 квітня 2021 року.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 вказані податкові повідомлення-рішення та вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-002508/0712 отримав 29 квітня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, (а.с. 57), а тому 10 травня 2021 року, тобто після спливу 10 календарних днів з моменту отримання податкових повідомлень-рішень від 27 квітня 2021 року №002513/0712, №002512/0712, №002506/0712, №002529/0712, №002505/012 та вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-002508/0712 у позивача виник податковий борг.

Разом з тим, позивач протягом 10 календарних днів після отримання податкових повідомлень-рішень не сплатив нараховану суму грошового зобов`язання, доказів протилежного сторонами не подано, а судом не здобуто.

Таким чином, згідно з вимогами п.59.1 ст.59 ПК України у позивача виник податковий борг та 10 червня 2021 року відповідачем була сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-26027-13, яка, як зазначає позивач, була направлена на його адресу 16 червня 2021 року.

Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, матеріалами справи підтверджується, що вказане грошове зобов`язання позивача визначене вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 10 червня 2021 №Ф-26027-13 набуло статусу узгодженого, оскільки податкові повідомлення-рішення від 27 квітня 2021 року №002505/0712, №002506/0712, №002512/0712, №002513/0712, №002529/0712, які стали підставою для нарахування суми 886682,47 грн, відображеної у оскаржуваній позовній вимозі, не оскаржувались позивачем у встановленому порядку до суду та не скасовані.

При цьому, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що питання правомірності визначення суми грошового зобов`язання зі сплати єдиного внеску податковими повідомленнями-рішеннями від 27 квітня 2021 року №002505/0712, №002506/0712, №002512/0712, №002513/0712, №002529/0712 не є предметом розгляду цієї справи.

Разом з тим, позивач у суді апеляційної інстанції покликається на те, що вказані податкові повідомлення-рішення ним оскаржуються до ДПС України, оскільки остання у 20-денний термін з моменту отримання вказану скаргу не розглянула, тому, на його думку, така скарга є задоволеною на його користь.

26 травня 2022 року на адресу апеляційного суду надійшла копія рішення ДПС про розгляд скарги ОСОБА_1 від 19 липня 2021 року та докази направлення такого рішення останньому. Зі змісту рішення ДПС про розгляд скарги ОСОБА_1 від 19 липня 2021 року вбачається, що податкові повідомлення-рішення від 27 квітня 2021 року №002505/0712, №002506/0712, №002512/0712, №002513/0712, №002529/0712 залишено без змін, а скаргу ФОП ОСОБА_1 - без задоволення, а також покликання ДПС України на застосування ст.56 ПК України щодо строків розгляду скарг на час розгляду скарги. Так, колегія суддів не приймає до уваги покликання позивача на порушення ДПС України строків розгляду скарги, оскільки тимчасово, на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків, встановлених, зокрема, ст.56 ПК України (в частині процедури адміністративного оскарження) щодо скарг платників податків (крім скарг щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та/або які не розглянуті станом на 18 березня 2020 року. Таке зупинення не породжує будь-яких наслідків, передбачених ст.56 ПК України.

Також податковим органом долучено докази направлення вказаного рішення позивачу, однак 26 серпня 2021 року таке повернуто за закінченням терміну зберігання, що свідчить про належне виконання суб`єктом владних повноважень повідомлення скаржника про наслідки розгляду його скарги.

У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів доводи позивача про скасування податкових повідомлень-рішень, які стали підставою для прийняття оскаржуваної вимоги, відхиляє з наведених вище мотивів.

Щодо доводів апелянта про те, що документальна позапланова виїзна перевірка була проведена з грубим порушенням норм ПК України, оскільки проведена у приміщенні контролюючого органу та без повідомлення позивача, а тому висновки податкового органу, викладені в Акті перевірки і, як наслідок, прийняття оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10 червня 2021 року №Ф-26027-13 є безпідставними, то колегія суддів не приймає такі до уваги, оскільки питання щодо правомірності винесення Акта перевірки контролюючого органу не є предметом цього спору.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстави для скасування оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) відсутні, оскільки грошове зобов`язання позивача визначене вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 10 червня 2021 року №Ф-26027-13 набуло статусу узгодженого, оскільки податкові повідомлення-рішення від 27 квітня 2021 року №002505/0712, №002506/0712, №002512/0712, №002513/0712, №002529/0712 на суму 886682,47 грн не оскаржувались позивачем у встановленому порядку до суду та не скасовані.

Щодо покликань позивача на порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, то колегія суддів не приймає такі до уваги, оскільки ст.12 КАС України регламентованого чіткий перелік справ, які розглядаються у порядку загального позовного провадження, враховуючи ту обставину, що предметом спору є сума, менша ніж визначено ст.12 КАС України для розгляду в порядку загального позовного провадження і така категорія спорів не належить до виключого розгляду справи в порядку загального позовного провадження, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року у справі №300/5823/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді О. Б. Заверуха
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 02 червня 2022 року.