Справа № 200/1480/22
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2022-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2022 року Справа№200/1480/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області

Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання

вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ( далі відповідач 2) про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 30.11.2021 року № 68 про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язання повторно розглянути заяву від 26.11.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 та призначити пенсію відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих акті України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 року на посадах визначених у вказаних нормах, зарахувавши до пільгового стажу за списком № 1 періоди роботи з 01.10.1995 року по 31.12.1998 року на Макіївському ордена Леніна металургійному комбінаті ім. С.М. Кірова, з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року на ЗАТ «Макіївський металургійний завод».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.11.2021 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про призначення пільгової пенсії згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області від 30.11.2021 року № 68 їй відмовлено у призначенні пенсії з підстав неврахування до пільгового стажу періодів роботи з 01.10.1995 року по 31.12.1998 року на Макіївському ордена Леніна металургійному комбінаті ім. С.М. Кірова, з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року на ЗАТ «Макіївський металургійний завод», оскільки довідки від 12.10.2021 року № 771, 772, 773 про пільговий характер роботи пенсійний орган не взяв до уваги з підстав знаходження підприємства на тимчасово окупованій території України.

Крім того, позивач звернулася за роз`ясненням до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке повідомило, що позивачу не виповнилося 49 років на дату звернення до ПФУ.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.01.2022 позивачу надано розрахунок пільгового стажу позивача, який складає 14 років 7 місяців 26 днів.

Позивач зазначає, що відповідач мав зарахувати до його пільгового стажу періоди роботи з 01.10.1995 року по 31.12.1998 року на Макіївському ордена Леніна металургійному комбінаті ім. С.М. Кірова, з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року на ЗАТ «Макіївський металургійний завод».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем 1 надано письмовий відзив від 21.03.2022 року. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що позивач 26.11.2021 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про призначення пільгової пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління ПФУ в Рівненській області від 30.11.2021 року № 68 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки остання не має пільгового стажу за списком № 1, який за обраним видом пенсії має складати 25 років. Зазначає, що пільговий стаж позивача складає 24 роки 7 місяців 18 днів.

Відповідачем 1 не враховано до пільгового стажу періоди роботи з 01.10.1995 року по 31.12.1998 року на Макіївському ордена Леніна металургійному комбінаті ім. С.М. Кірова, з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року на ЗАТ «Макіївський металургійний завод». Управлінням не взято до уваги довідки про пільговий характер роботи від 12.10.2021 року № 771, 772, 773, оскільки вказане підприємство знаходиться на тимчасово окупованій території України.

Відповідачем 2 також надано письмовий відзив від 02.06.2022 року. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що позивач 26.11.2021 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про призначення пільгової пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління ПФУ в Рівненській області від 30.11.2021 року № 68 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки їй не виповнилося 49 років на дату звернення з заявою про призначення пенсії та позивач не має необхідного пільгового стажу 25 років.

Зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області не порушено прав позивача. У випадку скасування рішення Головного управління ПФУ в Рівненській області від 30.11.2021 року № 68 саме цей орган має повторно переглядати заяву позивача.

З зазначених причин відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянкою України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 . Згідно паспортних даних позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що 26.11.2021 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про призначення пільгової пенсії згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління ПФУ в Рівненській області від 30.11.2021 року № 68 їй відмовлено у призначенні пенсії з підстав неврахування до пільгового стажу періодів роботи з 01.10.1995 року по 31.12.1998 року на Макіївському ордена Леніна металургійному комбінаті ім. С.М. Кірова, з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року на ЗАТ «Макіївський металургійний завод», оскільки довідки від 12.10.2021 року № 771, 772, 773 про пільговий характер роботи пенсійний орган не взяв до уваги з підстав знаходження підприємства на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуруються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Згідно п.2 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788).

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону № 1788 працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу роботи з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року не менше 23 років 6 місяців у чоловіків.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 встановлено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту 3 Порядку, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Спору між сторонами стосовно відсутності у трудовій книжці позивача НОМЕР_2 записів по спірним періодам пільгової роботи позивача за списком № 1 з 01.10.1995 року по 31.12.1998 року на Макіївському ордена Леніна металургійному комбінаті ім. С.М. Кірова, з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року на ЗАТ «Макіївський металургійний завод» немає. Тобто, всі записи вчинені належним чином.

Крім того, уточнюючими довідками ЗАТ «Макіївський металургійний комбінат» від 12.10.2021 року № 771, 772, 773 підтверджено пільгову роботу позивача з 01.10.1995 року по 31.12.1998 року на Макіївському ордена Леніна металургійному комбінаті ім. С.М. Кірова, з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року на ЗАТ «Макіївський металургійний завод».

Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142).

З огляду на загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, суд приймає до уваги інформацію викладену в документах, що видані органами, підприємствами, установами та організаціями, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території, оскільки їх неприйняття та невизнання веде за собою порушення прав громадян.

З зазначених підстав відомості щодо пільгової роботи позивача за списком № 1 під час роботи з 01.10.1995 року по 31.12.1998 року на Макіївському ордена Леніна металургійному комбінаті ім. С.М. Кірова, з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року на ЗАТ «Макіївський металургійний завод» мають бути враховані при призначенні пільгової пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такі дії відповідача суперечать статті 19 Конституції України та законам України, не визнавши право позивача на перерахунок пенсії, призвело до його порушення, а тому воно підлягає захисту судом.

Прийнявши неправомірне рішення щодо відмови у зарахуванні пільгового стажу спірних періодів роботи, відповідач діяв поза межами статті 19 Конституції України та законів України, не визнавши право позивача на отримання пенсії, що призвело до його порушення, а тому воно підлягає захисту судом.

Відтак, враховуючи неправомірні дії відповідача 2 від 30.11.2021 року № 68 про відмову у призначенні позивачу пенсії підлягає скасуванню.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тому суд з урахуванням п. 10 ч. 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за доцільне зобов`язати відповідача 2 призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», врахувавши до пільгового стажу періоди з 01.10.1995 року по 31.12.1998 року на Макіївському ордена Леніна металургійному комбінаті ім. С.М. Кірова, з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року на ЗАТ «Макіївський металургійний завод» з дати первинного звернення позивача до відповідача 2 з 26.11.2021 року.

За вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою про відкриття провадження у даній справі від 31 січня 2022 року позивача звільнено від сплати судового збору за подання позову, тому судові витрати, що підлягають відшкодуванню відсутні.

Згідно частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації відповідно паспорта громадянина України: АДРЕСА_2 ; місце фактичного проживання/перебування згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 04.10.2021р. № 1455-: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (відповідач-1) (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 33028, м. Рівне, вул. Короленка, буд. 7, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідач-2) (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 30.11.2021 року № 68 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.11.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 та призначити пенсію відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих акті України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 року на посадах визначених у вказаних нормах зарахувавши до пільгового стажу за списком № 1 періоди роботи з 01.10.1995 року по 31.12.1998 року на Макіївському ордена Леніна металургійному комбінаті ім. С.М. Кірова, з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року на ЗАТ «Макіївський металургійний завод» з дати первинного звернення ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з 26.11.2021 року.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 03 червня 2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Б. Голубова