Справа № 420/192/22
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2022-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/192/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді - Бойко О.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії вирішив адміністративний позов задовольнити.

І. Суть спору:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом позивача, ОСОБА_1 , до відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №59 від 26.11.2021 про відмову у поновленні виплати пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії за віком Список №1 проіндексовану відповідно з вимогами ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07 жовтня 2009 року на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі з компенсацією втрати частини доходів.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція позивача

Позивач вважає, що відповідач безпідставно відмовивши йому у поновленні виплати пенсії, порушив його право на отримання соціальних виплат.

Так, позивач стверджує, що на підставі рішення суду, його представниця за наявності нотаріально завіреної довіреності від позивача звернулася до відповідача із заявою про виконання рішення суду. Проте, незважаючи на зобов`язання суду розглянути повторно заяву про поновлення виплати пенсії від 20.04.2021 з урахуванням висновків суду, відповідач своїм рішення повторно відмовив у поновленні виплати пенсії. Як на підставу відмови, відповідач зазначив направлення заяви поштою.

Позивач стверджує, що законом не встановлене обмеження щодо способу подання заяви та передбачена можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником. При цьому відсутні вказівки на те, що останній повинен звертатися до органу Пенсійного фонду особисто.

Що стосується вимог щодо періоду поновлення виплат з 01.10.2009, позивач посилається на матеріали пенсійної справи, відповідно до яких останнє зарахування пенсії відбулося в вересні 2009 року.

(б) Позиція відповідача

28.01.2022 відповідач до суду надав відзив на адміністративний позов в якому заперечував проти позовних вимог, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилався, що надсилання заяви про поновлення виплати пенсії поштою є незаконним, оскільки чинне законодавство передбачає подання заяви особою особисто.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

17.01.2022 суд ухвалою відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

На виконання ухвали суду від 17.01.2022 відповідач надав до суду копії матеріалів пенсійної справи.

IV. Обставини, встановлені судом

Позивач проживав в м.Одесі та отримував пенсію за віком до жовтня 2009 року.

Розпорядженням від 24.04.2010 відповідач припинив йому виплату пенсії з 01.05.2010 на підставі ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме - позивач не отримував пенсію у період з 01.10.2009 по 30.04.2010.

20.04.2021 представниця позивача за довіреністю - Оставненко Інна Сергіївна звернулась до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії з 01.10.2009 за матеріалами архівної справи.

В заяві представниця зазначила, що позивач проживає у Німеччині, вказала фактичну адресу позивача, паспорт громадянина для виїзду за кордон, вид пенсії, номер рахунку у Приватбанку.

За результатами розгляду заяви представниці позивача від 20.04.2021 про поновлення виплати пенсії відповідач листом від 30.04.2021 повідомив про необхідність особистого подання заяви. Не погодившись з діями відповідача, позивач звернувся до суду.

25.10.2021 Одеський окружний адміністративний суд ухвалив рішення у справі №420/14388/21, яким:

- визнав протиправною відмову ГУ ПФУ в Одеській області ОСОБА_1 у розгляді по суті його заяви про поновлення виплати пенсії від 20.04.2021

- зобов`язав ГУ ПФУ в Одеській області розглянути повторно у встановленому законодавством порядку по суті заяву про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 від 20.04.2021 з урахуванням висновків суду, що наведені у рішенні, та прийняти рішення за цією заявою.

З огляду на зміст даного рішення, суд у вказаній справі встановив, що представник позивача до заяви додав необхідні копії документів (копія паспорта для виїзду за кордон позивача, оригінал довіреності, оригінал паспорта та коду представниці позивача).

В мотивувальній частині рішення суд вказав, що відповідач протиправно не розглянув по суті заяву позивача про поновлення виплат пенсії, помилково зазначивши у своєму листі, що законодавством не передбачено прийняття зави про поновлення виплати пенсії від особи, яка діє по довіреності та представляє інтереси іншої особи.

02.12.2021 представниця позивача звернулася до відповідача із заявою про виконання зазначеного рішення Одеського окружного адміністративного суду.

26.11.2021 відповідач на виконання рішення суду повторного розглянув заяву про поновлення виплат та виніс рішення по суті заяви №59, яким відмовив у поновленні виплат пенсії. Підставою відмови вказав відправку заяви суду поштою.

V. Джерела права та висновки суду

Зміст даних спірних правовідносин становить питання щодо правомірності відмови відповідача у поновленні виплати позивачу пенсії. В цьому контексті перед судом на вирішення повстали два питання: чи існує у позивача законне право на поновлення виплати з 07.10.2009 та чи був дотриманий відповідний процедурний порядок.

Щодо існування права у позивача на отримання пенсії з 07.10.2009

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

Основним законом, який визначає принципи і засади призначення, перерахунку і виплати пенсії, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до ст.46 Закону №1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Рішенням Конституційного суду України від 07.10.2009 №25-рп-2009 визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення п.2 ч.1 ст.49, другого речення статті 51 Закону №1058-VІ, про те, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном.

Суд зокрема заначив, що: «Оспорюваними нормами Закону конституційне право на соціальний захист поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами».

Пунктом 3 резолютивної частини цього рішення визначено, що ВРУ слід звернути увагу на необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладений відповідний договір , а також прийняття закону про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої фізичним і юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними.

Відповідно до Закону України «Про Конституційний суд України» закони, правові акти або окремі положення визнані неконституційними не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до ч.2 ст.152 Конституц3ії України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Крім того, у цій справі суд застосовує висновок ЄСПЛ в аналогічній справі «Пічкур проти України» (заява №10441/26; остаточне рішенні від 07.11.2013). У своєму рішенні ЄСПЛ зазначає, що право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника, призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. Суд робить висновок про те, що різниця у поводженні з пенсіонерами, які проживають в Україні і отримують пенсію, порушувала статтю 14 Конвенції у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу.

Отже, повертаючись до спірних правовідносин, суд зазначає, що аналіз, вказаних вище, правових норм та практики ЄСПЛ вказує на те, що з 07.10 2009 дати ухвалення рішення Конституційним Судом позивач, незважаючи на зміну свого постійного місця проживання з України на Німеччину, мав право на продовження виплати йому пенсії.

Щодо порядку поновлення виплати пенсії

Згідно з ч.1 ст.44 Закону №1058-IV: «Призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення».

Стаття 49 цього Закону встановлює порядок поновлення виплати пенсії, за яким поновлення здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Відповідно до п.1.3 «Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1: « Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може бути подана представником заявника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально».

Велика Палата ВС у постанові від 20.05.2020 у справі №815/1226/18 зробила висновок, що пенсія за віком призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу та розміру заробітної плати, яку вона отримувала, та відповідно до відрахувань до соціального фонду. Пенсія за віком призначається особі один раз та виплачується державою протягом усього життя пенсіонера. Пенсія стає нарахованою і залишається такою до її чергової зміни.

Щодо способу подання заяви Закон не встановлює обмеження. Отже, передбачена можливість подання заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником, при цьому відсутні вказівки на те, що останній повинен звертатися до органу Пенсійного фонду особисто.

Аналогічної правової позиції дотримується ВС у постанові від 20.02.2018 у справі №757/12134/14-а.

Повертаючись до обставин цієї адміністративної справи, суд зазначає, що до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії позивача звернулася його представниця на підставі нотаріально завіреної довіреності. Факт, що представниця надала усі необхідні документи для поновлення виплат, не потребує доведення, оскільки був встановлений Одеським окружним адміністративним судом у справі №420/14388/21, в якій позивач і відповідач так само були сторонами. А отже - позивач виконав всі необхідні процедурні умови для поновлення виплати пенсії.

Крім того, суд звертає увагу, що частина 1 ст.49 Закону №1058-IV встановлює підстави для припинення виплат:

1. Виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

В той час, коли фактично має місце досить тривале припинення виплати пенсії позивачу, відповідач жодним чином не посилається на існування будь-якої з перелічених законних підстав для такого припинення.

Таким чином, на підставі зазначеного, суд робить висновок, що посилаючись на направлення заяви поштою, як на підставу для відмови у поновленні виплат, відповідач діяв незаконно.

У прохальній частині позовної заяви позивач також просить допустити негайне виконання рішення суду в межах одного місяця.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, негайне виконання в межах сум платежу за один місяць застосовується у разі стягнення грошових сум з відповідача.

Оскільки належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача провести поновлення та виплату пенсії за віком, а не стягнення грошових сум, негайне виконання не застосовується.

VI. Судові витрати

При поданні позовної заяви до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім), 00 грн. як за одну позовну вимогу немайнового характеру. Даний факт підтверджується квитанцією від 01.01.2022 (а.с.34).

З урахуванням висновку суду про задоволення позову, а також на підставі ч.1 ст.139 КАС України суд робить висновок, що судовий збір належить до відшкодування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 244-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №59 від 26.11.2021 про відмову у поновленні виплати пенсії.

3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії за віком Список №1 проіндексовану відповідно з вимогами ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07 жовтня 2009 року на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі з компенсацією втрати частини доходів.

4.Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (; 65012, вул. Канатна,83) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Оксана БОЙКО