Справа № 120/2425/22-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 червня 2022 р. Справа № 120/2425/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шаповалової Тетяни Михайлівни, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, (далі відповідач) та просив:

визнати протиправними рішення №4 від 06.09.2021 р. Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом виключення періоду роботи позивача, що вказаний у трудових книжках НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області призначити і виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 з часу отримання права згідно ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування шляхом зарахування до загального стажу періоду роботи позивача, що вказаний у трудових книжках НОМЕР_3 та НОМЕР_2 .

Позовні вимоги мотивовані протиправним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 94 від 06.09.2021 року про відмову у призначенні пенсії по інвалідності, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 02.03.2022 року даний адміністративний позов залишено без руху та встановлено строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

У зазначений строк позивач вимоги вказаної ухвали суду про залишення позовної заяви без руху виконав.

Ухвалою суду від 25.03.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

22.04.2022 року представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, у якому зазначено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнув пенсійного

віку (60 років) ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак права на призначення пенсії не набув у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи - 15 років.

Тобто, на думку відповідача, ОСОБА_1 набуде права на призначення пенсії у 2023 році за умов дотримання 2 необхідних умов:

досягнення 63 - річного віку,

наявність страхового стажу не менш як 20 років.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви позивача, Головним управлінням винесено рішення про відмову в призначенні пенсії та не зарахуванні періодів стажу у зв`язку з тим, що не співпадає дата народження вказана у трудових книжках з паспортними даними.

Відповідач наголошує, що позивач має можливість отримати уточнюючі довідки, які підтвердять періоди його трудової діяльності, відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 N0637.

За таких обставин, відповідач вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши інші докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

31.08.2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення йому пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

06.09.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення № 94, у якому вказано, що вік заявника ОСОБА_1 61 рік 05 місяців 06 днів. Необхідний страховий стаж згідно частини 1 стати 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для призначення пенсії по інвалідності для осіб з інвалідністю ІІІ групи до досягнення особою 60 і більше років становить не менш як 15 років.

У рішенні вказано, що вік заявника 61 рік 05 місяців 06 днів, страховий стаж 08 років 05 місяць 21 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудових книжок НОМЕР_3 та НОМЕР_2 та довідок, так як дата народження в документах не співпадає з датою народження в паспорті заявника № НОМЕР_4 , виданому 14.01.2021 року. Для зарахування періодів роботи, відповідно до записів трудових книжок, необхідно долучити уточнюючі довідки видані на підставі первинних документів.

Страховий стаж з 01.03.1999 зараховано згідно даних СПОВ (система персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб). Згідно 2 статті 24 Закону 1058 страховий стаж обчислюється територіальними пункту органами Пенсійного фонду відповідно до вимог нього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, то діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Враховуючи наведене, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення № 94 від 06.09.2021 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності.

Вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).

Відповідно до частин 1-3 статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058 визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року, у разі відсутності необхідного стажу роботи в 60 років, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 від 20 до 30 років

Частиною 1 статті 44 Закону №1058 встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина 3 статті 44 Закону №1058).

Також, приписами пункту 3.3 розділу 3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок №22-1) встановлено, що орган, який призначає пенсію надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності бланки документів; допомогу особам, зазначених у п. 1.1 і 1.2 розділу І вказаного порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

Пунктом 4.2 розділу 4 Порядку №22-1 передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

З аналізу викладених норм слід дійти висновку, що у разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року передбачено, що трудова книжка є основним документом, який підтверджує стаж роботи.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12 серпня 1993 р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, належним чином оформлені записи в трудовій книжці є підставою для врахування відповідних періодів роботи до загального трудового стажу особи, а у разі відсутності таких записів або їх неповноти трудовий стаж має встановлюватися на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 зазначеного Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відтак, з вказаного пункту вбачається, що уточнюючі довідки подаються виключно у випадках, відсутності трудової книжки або відсутності необхідних записів в ній, наявності неправильних або неточних записів.

В той же час, підставою для неврахування до страхового стажу періодів роботи у трудових книжках НОМЕР_3 та НОМЕР_2 , виданих на ім`я позивача, слугувало те, що дата народження в трудових книжках не співпадає з датою народження в паспорті заявника № НОМЕР_4 , виданому 14.01.2021 року.

Судом досліджено та надано оцінку наступним документам:

свідоцтво про народження (повторне) серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_1 (мовою оригіналу), ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 26.04.1960 року був зроблений запис акту про народження;

трудова книжка НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 (мовою оригіналу), ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

трудова книжка НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 (мовою оригіналу), ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

копія паспорту серії НОМЕР_6 , виданий Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

паспорт громадянина України (ID картка) № НОМЕР_4 від 14.01.2021 року, виданий органом 0510, на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

лист 2-го міського відділу у м. Вінниці УДМС України у Вінницькій області № 0510-147/0510.1-21 від 28.01.2021 року про те, що паспорт громадянина України (ID картка) № НОМЕР_4 від 14.01.2021 року, виданий органом 0510, взамін паспорту серії НОМЕР_6 , виданий Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області, у зв`язку із виявленням помилки в інформації внесеній до паспорта, а саме, у даті народження.

Також у листі зазначено, що 29.12.2020 було оформлено заяву-анкету на громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де згідно повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 виданого 12.11.29 Відділом ЗАГС адміністрації м. Алатир, Чувашської республіки до паспорта громадянина України № НОМЕР_4 внесено дату народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, дослідженими документами підтверджується належність трудових книжок НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 (мовою оригіналу), ІНФОРМАЦІЯ_3 та НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 (мовою оригіналу), ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачу.

Дату народження позивача було змінено у новому паспорті громадянина України (ID картка) № НОМЕР_4 від 14.01.2021 року, виданий органом 0510, на ім`я ОСОБА_1 , на підставі повторного свідоцтва про народження у зв`язку із виявленням помилки у даті народження.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що рішення №4 від 06.09.2021 року Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання призначити і виплачувати пенсію за віком позивачу шляхом зарахування до загального стажу періоду роботи позивача, що вказаний у трудових книжках НОМЕР_3 та НОМЕР_2 , суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Разом з тим, в спірних правовідносинах суд не може зобов`язати пенсійний орган призначити та виплачувати пенсію позивачу та зарахувати весь стаж роботи згідно трудових книжок, оскільки пенсійним органом при винесенні оскаржуваного рішення не надавалася оцінка всім періодам роботи позивача згідно трудових книжок НОМЕР_3 та НОМЕР_2 , а було відмовлено у зарахуванні до стажу таких періодів у зв`язку із розбіжностями в даті народження, яка вказана при заповненні трудової книжки та у новому паспорті.

Враховуючи наведене, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 31.08.2021 року про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV, з наданням оцінки періодам роботи у трудових книжках позивача НОМЕР_3 та НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 454 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 4 від 06.09.2021 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.08.2021 року про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з наданням оцінки періодам роботи у трудових книжках ОСОБА_1 НОМЕР_3 та НОМЕР_2 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривень 00 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 )

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21050)

Повне судове рішення складено та підписано суддею 03.06.2022.

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна