Справа № 160/3267/20
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2021 року Справа № 160/3267/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
за участі секретаря судового засіданняМанько К.А.
представника позивача Бочанової Я.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішення та припису
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
визнати протиправним та скасувати Припис до акту № 355/9-20 від 14.02.2020 року про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування та встановлення державних (регульованих) цін Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області;
визнати протиправним та скасувати Рішення про застосування адміністративно- господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін № 2/9-20 від 21.02.2020 року Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що Головним управлінням Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області проведено планову перевірку КП «Жовтоводськтепломережа». За результатами перевірки посадовими особами відповідача був складений акт за результатами проведеної планової перевірки від 14.02.2020 року №0355/9-2. Також, на підставі акту перевірки від 14.02.2020 року винесено припис про усунення виявлених порушень № 355/9-20 від 14.02.2020 року, Рішення № 2/9-20 від 21.02.2020 року. Позивач не погоджується з висновками зазначеного акту перевірки і виданими на його підставі приписом та рішенням, оскільки позивачем не здійснювалось нарахування вартості споживання теплової енергії за завищеними тарифами.
Відповідач пред`явлену позовну заяву не визнав, подав на неї відзив, в якому просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що спірний припис та рішення є правомірними та обґрунтованими, скасуванню не підлягають.
Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив задовольнити її.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що Головним управлінням Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області проведено планову перевірку КП «Жовтоводськтепломережа» щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері формування, встановлення та застосування державних регульованих цін та за результатами перевірки складений Акт від 14.02.2020 року №0355/9-2 та Припис до акту № 355/9-20 від 14.02.2020 р.
18 лютого 2020 року за вих. № 170/20 позивач направив на адресу Відповідача І Заперечення до акта перевірки від 14.02.2020 р. № 0355/9-20, яким виявив незгоду із висновками, викладеними в Акті № 0355/9-20.
Зі змісту оскаржуваного Припису вбачається (на думку Відповідача) порушення Позивачем порядку формування та встановлення тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та централізованого опалення за рахунок завищення планових витрат по статті «паливо», а саме - здійснення розрахунків обсягу природного газу, необхідного для виробництва планованого обсягу теплової енергії, із застосуванням калорійного коефіцієнту 1,15 на підставі довідкових значень теплоти згорання природного газу станом на 01.01.90 року, в той час як на момент розрахунків підприємство отримувало газ з більшою теплотою згорання (за звітом 4-мтп 8190 ккал/мЗ, або Кк = 1,17). В результаті тариф на теплову енергію, прийнятий рішенням Жовтоводської міської ради № 402 від 11.10.18 завищено на 14,80 грн./Гкал без ПДВ для населення, для бюджетних установ - на 22,25 грн./Гкал без ПДВ, для інших споживачів - на 22,67 грн./Гкал (без ПДВ). Тариф на теплову енергію, прийнятий рішенням Жовтоводської міської ради № 511 від 13.12.18 вивищено для населення на 18,17 грн./Гкал, для бюджетних установ на 18,19 грн./Гкал, для інших споживачів на 18,27 грн./Гкал (без урахування ПДВ). Загальна сума необгрунтовано отриманої виручки шляхом нарахування вартості споживання теплової енергії за завищеними тарифами становить 1590978,76 грн. без ПДВ. Таким чином, КП «Жовтоводськтепломережа» були порушені вимоги п. 18 «Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869, п. 5.1 КТМ 204 Україна 244-94 «Норми та вказівки но нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні», затвердженого Держжитлокомунгоспом України 14 грудня 1993 року. Вказані дії є порушенням порядку формування, встановлення і застосування державних регульованих цін.
25 лютого 2020 року за вхідним № 268/20 позивач отримав від відповідача Рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін за № 2/9-20 від 21.02.2020 р.
Рішенням № 2/9-20, зобов`язано КП «Жовтоводськтепломережа»: 1. Шляхом здійснення перерахунків повернути споживачам необгрунтовано нараховані кошти за теплову енергію та за послуги з централізованого опалення у розмірі 1590978,76 грн. протягом 30 календарних днів із дня отримання цього рішення. 2. Застосувати до КП «Жовтоводськтепломережа» штраф в сумі 459792,86 грн., який протягом 15 календарних днів з дня отримання цього рішення підлягає перерахуванню в дохід державного бюджету.

Статтею 2 Закону України від 21.06.2012 №5007-VI "Про ціни і ціноутворення" (далі - Закон 5007-VI) визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, органами, що здійснюють державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій, органами місцевого самоврядування та суб`єктами господарювання, які провадять діяльність на території України, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення. Дія цього Закону не поширюється на встановлення тарифів на медичні послуги та лікарські засоби в межах програми медичних гарантій згідно із Законом України "Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення".

Згідно зі статтею 1 Закону 5007-VI терміни у цьому Законі вживаються в такому значенні: формування ціни - це механізм визначення рівня ціни товару; встановлення ціни - це затвердження (фіксація) рівня ціни; застосування ціни - це продаж (реалізація) товару за встановленою ціною; товаром є продукція, роботи, послуги, матеріально-технічні ресурси, майнові та немайнові права, що підлягають продажу (реалізації).

Частиною першою статті 10 Закону 5007-VI передбачено, що суб`єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують вільні ціни або державні регульовані ціни.

За змістом статей 16 і 17 Закону 5007-VI органом державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами, основними функціями якого є: 1) виконання контрольно-наглядових функцій за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; 2) здійснення державного спостереження у сфері ціноутворення; 3) запобігання порушенням у сфері ціноутворення.

Відповідно до положень статті 18 Закону 5007-VI і підпункту 11 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №667, Держпродспоживслужба, як орган державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення, відповідно до покладених на неї завдань має право: проводити у суб`єктів господарювання в установленому порядку планові та позапланові перевірки; вимагати від суб`єктів господарювання, що перевіряються, усунення виявлених порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; приймати рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; надавати органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін тощо.

Таким чином, Держпродспоживслужба уповноважена здійснювати державний контроль у сфері ціноутворення шляхом проведення планових і позапланових перевірок суб`єктів господарювання, які застосовують державні регульовані ціни.

Частиною першою статті 12 Закону 5007-VI обумовлено, що державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб`єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку. Державні регульовані ціни можуть запроваджуватися на товари суб`єктів господарювання, які порушують вимоги законодавства про захист економічної конкуренції.

За приписами статті 5 Закону 5007-VI Кабінет Міністрів України: 1) забезпечує проведення державної цінової політики; 2) здійснює державне регулювання цін, визначає повноваження органів виконавчої влади щодо формування, встановлення та застосування цін, якщо інше не визначено законом або міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) визначає перелік товарів, державні регульовані ціни на які затверджуються відповідними органами виконавчої влади, якщо інше не визначено законом.

Відповідно до статті 13 Закону 5007-VI державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень шляхом: 1) установлення обов`язкових для застосування суб`єктами господарювання: фіксованих цін; граничних цін; граничних рівнів торговельної надбавки (націнки) та постачальницько-збутової надбавки (постачальницької винагороди); граничних нормативів рентабельності; розміру постачальницької винагороди; розміру доплат, знижок (знижувальних коефіцієнтів); 2) запровадження процедури декларування зміни ціни та/або реєстрації ціни.

Отже, Кабінет Міністрів України безпосередньо здійснює державне регулювання цін, зокрема, шляхом установлення обов`язкових для застосування суб`єктами господарювання фіксованих чи граничних цін, або уповноважує відповідні органи виконавчої влади затвердити (установити) державні регульовані ціни на визначений Урядом перелік товарів, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно п.2 ч.3 статті 4 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до повноважень органів місцевого самоврядування належать, зокрема, встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону.

Повноваження щодо затвердження порядків формування тарифів на комунальні послуги, що встановлюються органами місцевого самоврядування належать Кабінету Міністрів України (п.4 ч.1 ст. 4 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Процедуру розгляду органами місцевого самоврядування розрахунків тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, а також розрахунків тарифів на комунальні послуги, поданих суб`єктами господарювання незалежно від форм власності, які провадять (або мають намір провадити) господарську діяльність із виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами (далі - транспортування) та постачання теплової енергії, централізованого водопостачання та водовідведення (далі - ліцензована діяльність) і в установленому законодавством порядку отримали відповідні ліцензії Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, та суб`єктами господарювання незалежно від форм власності (далі - суб`єкти господарювання), що надають (або мають намір надавати) комунальні послуги, визначені статтею 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (крім послуг із постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії), для подальшого встановлення тарифів відповідно до повноважень, наданих Законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", «Про теплопостачання», «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», «Про житлово-комунальні послуги» передбачено Порядком розгляду органами місцевого самоврядування розрахунків тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, а також розрахунків тарифів на комунальні послуги, поданих для їх встановлення, затвердженим Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12 вересня 2018 року № 239 (далі - Порядок №239).

Відповідно п.1 Розд. ІІ Порядок №239, для встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, комунальні послуги заявник подає до органу місцевого самоврядування у паперовому та електронному вигляді заяву про встановлення тарифів за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку, а також розрахунки тарифів, підтвердні матеріали і документи, що використовувалися під час проведення таких розрахунків

У разі відповідності заяви та доданих до неї документів вимогам, установленим цим Порядком, а також відповідності розрахунків тарифів формам, встановленим органами місцевого самоврядування (а у разі розрахунку двоставкових тарифів на теплову енергію та комунальні послуги - формам, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 грудня 2012 року № 605, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20 грудня 2012 року за № 2136/22448), їх розгляд здійснюється протягом одного календарного місяця з дня отримання відповідної заяви (з дня її реєстрації).

Під час розгляду розрахунків тарифів, доданих до заяви, органом місцевого самоврядування перевіряється додержання суб`єктом господарювання вимог постанов Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги", від 26 липня 2006 року № 1010 "Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з вивезення побутових відходів", та, зокрема, правильність здійснення суб`єктом господарювання розрахунків планованих економічно обґрунтованих витрат, що внесені до складу тарифів, урахування при їх визначенні фактичних за останні п`ять років та прогнозованих обсягів виробництва і споживання теплової енергії, надання комунальних послуг згідно з річними планами, додержання стандартів, нормативів (норм) витрат і втрат ресурсів, технологічних регламентів та вимог щодо виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, надання комунальних послуг (п.п.1,2 Розд. IV Порядку №239).

Умови, за яких можливо змінити тарифи передбачені Розділом V Порядку №239.

Так, зміна тарифів на теплову енергії, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на комунальні послуги здійснюється шляхом перегляду тарифу і його структури або шляхом коригування тарифів.

Коригування тарифів здійснюється протягом строку їх дії винятково у випадках зміни вартості окремих складових чинних тарифів із причин, не залежних від суб`єкта господарювання (збільшення або зменшення мінімальної заробітної плати, податків, зборів, обов`язкових платежів, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін на паливно-енергетичні ресурси та інші матеріальні ресурси, а також інших складових, щодо зміни вартості яких прийнято рішення уповноваженим державним органом). В усіх інших випадках здійснюється повний перегляд тарифу (тарифів) і його (їх) структури.

У разі коригування тарифів кількісні показники, враховані у структурі чинних тарифів, не переглядаються.

Зміна тарифів ініціюється суб`єктом господарювання шляхом подання до органу місцевого самоврядування відповідної заяви про встановлення тарифів та доданих до неї документів, а саме:

всього комплекту документів, зазначених у розділі ІІ цього Порядку - у разі повного перегляду тарифів;

документів, які підтверджують зміну вартості окремих складових тарифів - у разі коригування тарифів.

Підставою для звернення суб`єкта господарювання щодо зміни тарифів можуть бути обставини, що впливають або можуть вплинути на результати його діяльності, а саме:

1) зміна обсягів виробництва і споживання теплової енергії, надання комунальних послуг, урахованих під час встановлення чинних тарифів;

2) зростання/зниження вартості складових тарифів та зміна структури цих тарифів;

3) зміна в установленому порядку інвестиційної програми суб`єкта господарювання, якщо це призводить до зміни рівня тарифів;

4) зміна протягом строку дії тарифів обсягу окремих витрат, пов`язаних із виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, наданням комунальних послуг, із причин, які не залежать від суб`єкта господарювання (збільшення або зменшення мінімальної заробітної плати, податків, зборів, обов`язкових платежів, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін на паливно-енергетичні ресурси та інші матеріальні ресурси, а також інших складових, щодо зміни вартості яких прийнято рішення уповноваженим державним органом).

У разі виявлення органом місцевого самоврядування фактів, що безпосередньо впливають на рівень тарифів та їх структуру, орган місцевого самоврядування має врахувати їх під час розгляду заяви та забезпечити перегляд (перерахування) суб`єктом господарювання тарифу (тарифів) та його (їх) структури.

До таких фактів належать:

1) невиконання суб`єктом господарювання інвестиційної програми, яка була врахована в чинних тарифах;

2) установлення факту наявності перехресного субсидіювання між видами господарської діяльності, за якими встановлюються тарифи, та іншими видами господарської діяльності суб`єкта господарювання;

3) установлення факту надання суб`єктом господарювання до органу місцевого самоврядування недостовірної інформації щодо здійснення ліцензованої діяльності та діяльності з надання комунальних послуг та/або недостовірної інформації під час обґрунтування і розрахунків тарифів.

Отже, суб`єкт господарювання, який надає житлово-комунальні послуги, формує тарифи на ці послуги та подає їх на розгляд органу місцевого самоврядування, який приймає рішення про встановлення (затвердження) відповідних тарифів. Установлені тарифи на житлово-комунальні послуги підлягають коригуванню в разі зміни протягом строку їх дії окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від виконавця/виробника.

Відповідно до положень статті 18 Закону України "Про ціни і ціноутворення" і підпункту 11 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №667, Держпродспоживслужба, як орган державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення, відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; надає органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові до виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; звертається до суду з позовами про стягнення до бюджету коштів у разі прийняття рішення про порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що Держпродспоживслужба має право видати суб`єкту господарювання обов`язковий до виконання припис про усунення порушень вимог щодо формування державних регульованих цін до часу затвердження (встановлення) цих цін/тарифів уповноваженим органом державної влади або місцевого самоврядування, а після цього - лише у випадку настання обставин, передбачених п.3 Розд. V Порядку №239.

Визнається учасниками справи, а отже, згідно приписів ч.1 ст. 78 КАС України не підлягає доказуванню те, що позивач застосовує тарифи, затверджені рішеннями Жовтоводської міської ради №402 від 11.10.2018 року та №511 від 13.12.2018 року.

Оскільки рішення Жовтоводської міської ради №402 від 11.10.2018 року та №511 від 13.12.2018 року як на час проведення перевірки, так і на час судового розгляду цієї справи були чинними, то суд вважає правомірним застосування позивачем тарифів, які затверджені цим рішенням, та відсутність підстав для коригування встановлених тарифів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10.12.2020 року в справі № 818/428/17.

Крім того, за результатами аналізів УкрНДІгаз, на який з 1999 року покладені функції галузевого центру по контролю якості газу НАК «Нафтогаз України», теплота згоряння нижча (калорійність) природного газу на території України коливається в межах 8000 - 8250 ккал/м3.

У відповідності із міждержавним ГОСТ 5542-87 «Газы ГОРЮЧИЕ ПРИРОДНЫЕ для промышленного и коммунально-бытового назначения, ТЕХНИЧЕСКИЕ УСЛОВИЯ», перевірка якості газу, який потрапляє з газотранспортної системи до газорозподільних мереж проводиться один раз на тиждень. Результати аналізу фізико-хімічних параметрів (ФХП) газу оформлюються протоколом якості газу, цей протокол затверджується керівником лінійно-виробничого управління ДК «Укртрансгаз», один екземпляр протоколу надається підприємствам, які здійснюють експлуатацію газорозподільних мереж, тобто, облгазам.

Таким чином, теплогенеруючі підприємства заздалегідь ніколи не мали і не будуть мати змоги знати ФХП природного газу, який будуть споживати для виробництва теплової енергії.

Вказане також підтверджується висновком експерта №1682/1683-21 від 30.06.2021 року.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст. ст.243-246, 250, 262 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Припис до акту №355/9-20 від 14.02.202 року про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування та встановлення державних (регульованих) цін Головного управління Держспоживслужби в Дніпропетровській області.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін №2/9-20 від 21.02.2020р. Головного управління Держспоживслужби в Дніпропетровській області.

Стягнути на користь позивача судові витрати що складаються з суми судового збору в розмірі 8998,89 грн. та витрати на проведення експертизи в розмірі 24711,84 р. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держспоживслужби в Дніпропетровській області.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 29 листопада 2021 року.

Суддя О.В. Єфанова