Справа № 140/2898/22
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2022-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року ЛуцькСправа № 140/2898/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради (далі Департамент соціальної політики, відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови у задоволенні заяви про заміну одержувача державної соціальної допомоги, яку призначено ОСОБА_2 як особі з інвалідністю 2 групи з дитинства; зобов`язання здійснити заміну одержувача державної соціальної допомоги, яку призначено ОСОБА_2 як особі з інвалідністю 2 групи з дитинства з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 є мамою ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 30.01.2016 по даний час син позивача перебуває на обліку в Департаменті соціальної політики, як одержувач соціальної допомоги у зв`язку з інвалідністю 2 групи з дитинства. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.08.2016 обмежено цивільну дієздатність ОСОБА_2 та призначено піклувальником позивача. Однак вказане рішення не вирішило проблему марнотратства сина позивача, оскільки державну соціальну допомогу призначено йому особисто, а тому саме він отримує її на банківський рахунок та розпоряджається нею на власний розсуд. У зв`язку з погіршенням матеріального становища та з метою захисту власних інтересів та інтересів сина позивач 27.01.2022 звернулася до Департаменту соціально політики з заявою про зміну одержувача державної соціальної допомоги. Однак відповідач листом від 07.02.2022 відмовив у задоволенні вказаної заяви з підстав відсутності у чинному законодавстві України правових норм, які б дозволили задовольнити заяву позивача.

З такою відмовою ОСОБА_1 не погоджується, оскільки відповідно до частини 4 статті 37 Цивільного кодексу України одержання заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів особи, цивільна дієздатність якої обмежена, та розпоряджання ними здійснюються піклувальником. Піклувальник може письмово дозволити фізичній особі, цивільна дієздатність якої обмежена, самостійно одержувати заробіток, пенсію, стипендію, інші доходи та розпоряджатися ними.

Позивач вважає, що оскільки дієздатність її сина обмежена судом задля захисту його та її (як матері) інтересів, а також через марнотратство та неспроможність розумно розпоряджатися коштами яких обмаль, то необхідно зобов`язати відповідача замінити одержувача вищезгаданої соціальної допомоги з ОСОБА_2 на позивача ОСОБА_1 . Зазначене дасть змогу належно піклуватися про сина, в тому числі й про здоров`я, оскільки самостійно це роботи він не спроможний через ряд залежностей, а коштів, які отримує позивач недостатньо.

З наведених вище підстав законний представник просила позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 28.03.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

В поданому до суду відзиві відповідач позов не визнав та просить відмовити в його задоволенні. В обґрунтування своє позиції вказує, що син позивача ОСОБА_2 перебуває на обліку, як одержувач державної соціальної допомоги, як особа з інвалідністю 2 групи з дитинства, на період з 30.01.2006 по даний час (оскільки відповідно до довідки МСЕК №150459 інвалідність встановлена довічно). 27.01.2022 позивач звернулася до Департаменту соціальної політики із заявою про здійснення перерахування і виплати допомоги по інвалідності, призначеної ОСОБА_2 , шляхом поштового переказу коштів на її ім`я, як піклувальнику. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.08.2016 у справі №161/732/16-ц обмежено цивільну дієздатність ОСОБА_2 та призначено над ним піклувальником його матір ОСОБА_1 . Відповідно до статті 8 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» право на звернення із заявою про призначення допомоги мають: особи з інвалідністю з дитинства; один із батьків, усиновитель, опікун або піклувальник, проте лише у випадку призначення державної соціальної допомоги особі з інвалідністю І чи ІІ групи, яке визнано недієздатною, а також на дитину з інвалідністю. Оскільки ОСОБА_2 в судовому порядку не визнано недієздатним підстави для звернення його матері із заявою про призначення та виплати їй допомоги відсутні. Крім того, нормативно-правовими актами не передбачено підстав для заміни отримувача коштів таких допомог. Відповідач зазначає також про відсутність технічної можливості програми внести відповідні зміни в сформовану особову справу сина позивача щодо заміни отримувача допомоги. При цьому, зазначає, що вказана допомога може виплачуватися за довіреністю відповідно до вимог Цивільного кодексу України щодо її оформлення і строку, а тому позивачу в листі від 07.02.2022 запропоновано звернутися в уповноважену банківську установу для вирішення питання виплати допомоги на її ім`я.

З наведених підстав відповідач просить задоволенні позову відмовити повністю.

Інші заяви по суті спору до суду не надходили.

Сторони скористались своїм правом на подання до суду заяв по суті справи, в яких письмово виклали свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, а тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що син позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Департаменті соціальної політики як одержувач державної соціальної допомоги, як особа з інвалідністю 2 групи з дитинства, на період з 30.01.2006 по даний час (відповідно до довідки МСЕК №150459 інвалідність встановлена довічно).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.08.2016 у справі №161/732/16-ц обмежено цивільну дієздатність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначено ОСОБА_1 , 1958 року народження, піклувальником над ним.

На заяву позивача від 27.01.2022 про здійснення перерахування і виплати допомоги по інвалідності, призначеної ОСОБА_2 , шляхом поштового переказу коштів на її ім`я, як піклувальнику, відповідач листом від 11.2-9/2068/2022 від 07.02.2022 повідомив позивача про відсутність законних підстав для здійснення виплати державної допомоги особі з інвалідністю ІІ групи на її ім`я, оскільки відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» призначення та виплата державної соціальної допомоги особі з інвалідністю І чи ІІ групи, яку визнано недієздатною, а також на дитину з інвалідністю здійснюється одному з батьків. Згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.08.2016 в справі №161/732/16-ц вирішено обмежити цивільну дієздатність ОСОБА_2 та призначено ОСОБА_1 піклувальником над ОСОБА_2 .

Позивач, не погоджуючись з відмовою відповідача щодо зміни одержувача державної соціальної допомоги, звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» від 16 листопада 2000 року № 2109-III право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства і діти з інвалідністю віком до 18 років.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, з питань сім`ї та дітей, організовує роботу щодо призначення та виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю.

Причина, група інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством України з одночасним роз`ясненням особам з інвалідністю з дитинства їх права на державну соціальну допомогу.

Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги, перелік документів, необхідних для призначення допомоги згідно з цим Законом, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Розміри державної соціальної допомоги передбачені статтею 2 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю».

Згідно статті 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства призначається на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи.

Порядок звернення за призначенням державної соціальної допомоги встановлений статтею 8 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю».

Заява про призначення державної соціальної допомоги подається особою з інвалідністю з дитинства до управління праці та соціального захисту населення за місцем проживання.

Заява про призначення державної соціальної допомоги особі з інвалідністю I чи II групи, яку визнано недієздатною, а також на дитину з інвалідністю подається одним із батьків, усиновителем, опікуном або піклувальником за місцем свого проживання.

Якщо з заявою звертається опікун або піклувальник, то подається також копія рішення органу опіки і піклування про встановлення опіки чи піклування.

Відтак, даною нормою чітко визначено коло осіб, які мають право подати заяву про призначення державної соціальної допомоги.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» заява про призначення державної соціальної допомоги розглядається місцевою державною адміністрацією не пізніше 10 днів після надходження заяви з усіма необхідними документами. Державна соціальна допомога призначається з дня звернення за її призначенням.

Згідно статті 10 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» державна соціальна допомога виплачується державними підприємствами і об`єднаннями зв`язку за місцем проживання особи з інвалідністю з дитинства або батьків, усиновителів, яким призначена допомога на дітей з інвалідністю. Опікуну або піклувальнику державна соціальна допомога виплачується за місцем їх проживання.

Виплата державної соціальної допомоги провадиться щомісячно за поточний місяць у встановлені місцевою державною адміністрацією строки.

Призначена державна соціальна допомога виплачується особі з інвалідністю з дитинства незалежно від одержуваного нею заробітку, стипендії, аліментів або інших доходів.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства відповідно до довідки МСЕК №150459, інвалідність встановлена довічно, та з 30.01.2006 перебуває на обліку в Департаменті соціальної політики як одержувач державної соціальної допомоги.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.08.2016 у справі №161/732/16-ц обмежено цивільну дієздатність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначено ОСОБА_1 , 1958 року народження, піклувальником над ним.

Відповідач листом від 07.02.2022 №11.2-9/2068/2022 відмовив з задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну одержувача державної соціальної допомоги.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства та встановлених обставин справи, суд вважає, що оскільки ОСОБА_2 в судовому порядку не визнано недієздатним підстави для звернення його матері ОСОБА_1 із заявою про призначення та виплату їй допомоги відсутні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії Департаменту соціальної політики Луцької міської ради щодо відмови з задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну одержувача державної соціальної допомоги, яку призначено ОСОБА_2 , як особі з інвалідністю ІІ групи з дитинства вчинені в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з урахуванням встановленого статтею 8 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» порядку звернення за призначенням державної соціальної допомоги.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень довів суду належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваних в даній адміністративній справі дій.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-246, 250, 262, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк