Справа № 755/1242/22
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2022-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №:755/1242/22>
Провадження №: 2-а/755/59/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2022 р. м.Київ

Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Коваленко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Ковшоби А.К.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Берегівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області до громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України,-

встановив:

24 січня 2022 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Берегівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області до громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України.

Позов мотивований тим, що 17 листопада 2021 року в ході проведення профілактичних заходів щодо нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційні сфері працівниками Берегівського відділу ГУ ДМС України в Закарпатській області на території м.Берегове виявлено громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав паспорт громадянина Республіки Індія № НОМЕР_1 , виданим 20.01.2016 року, який перебував з порушенням правил перебування іноземців на території України, а саме з перевищенням дозволеного терміну перебування та без документів на право проживання в Україні.

Згідно наявного паспорта громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Пенджаб, Лудхіана Республіки Індія.

В подальшому перевіркою правомірності перебування на території України та згідно з інформацією/поясненнями громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 встановлено, що 29.08.2021 року громадянин прибув до України з паспортом НОМЕР_1 , виданим 20.01.2016 року на підставі візи № НОМЕР_2 виданої 18.08.2021 року терміном дії до 15.11.2021 року та з того часу проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Після закінчення строку дії візи 15.11.2021 року громадянин ОСОБА_1 до підрозділів міграційної служби із заявою про продовження терміну перебування в Україні або оформлення інших документів для законного перебування на території України не звертався, тому що зі слів відповідача він не знав про порядок і обов`язковість продовження терміну перебування та про максимальний строк перебування іноземців в Україні.

За порушення вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме встановленого факту перебування іноземця на території України понад встановленого терміну, 17 листопада 2021 року громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП. Винесеною постановою про накладення адміністративного стягнення на порушника накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень 00 копійок, який він не сплатив.

На підставі викладеного вище та з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, на підставі положення статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» 17.11.2021 року начальником Берегівського РВ ГУДМС України в Закарпатській області Безрученко В.В. відносно вказаного іноземця прийнято рішення про примусове повернення за межі України роз`яснено йому про зобов`язання покинути територію України у строк до 22.11.2021 року.

Однак, у вказаний термін громадянин Республіки Індія Бангар Гурпріа територію України не покинув, про що свідчить відсутність відповідних відміток про перетин державного кордону України в його паспорті громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 НОМЕР_3 виданим 20.06.2016 року та в паспорті громадянина Республіки Індії. Даний факт також підтверджено витягом з ІП «Аркан ЦП ДСК», згідно якого ОСОБА_1 станом на 20.01.2022 року територію України не покинув. Крім того, такі дії свідчать про свідоме ухилення його від виконання рішення про примусове повернення за межі України.

25 січня 2022 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовільнити.

Відповідач не скористався своїм правом подати до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права, не подав жодних письмових чи електронних доказів (які можливо доставити до суду), не подав жодних висновків експертів чи заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 17.11.2021 року головним спеціалістом Берегівського відділу ГУ ДМС України в Закарпатській області Борто Г.Ю. складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МЗК 000870 про те, що 17.11.2021 року о 13:10 годині за адресою: вул. Богдана Хмельницького, м. Берегове, Закарпатської області, було виявлено громадянина Індії ОСОБА_1 , після закінчення терміну дії візи 15.11.2021 року, ухилився від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування на 2 дні, що є порушенням п.п.1 п.2 Порядку продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затверджено постановою кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року № 150. (а.с.6).

17 листопада 2021 року постановою про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП, на порушника накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 гривень (а.с.7).

17 листопада 2021 року начальником Берегівського РВ ГУ ДМС УКРАЇНИ в Закарпатській області затверджено прийняте рішення про примусове повернення за межі України із забороною в`їзду в Україну строком на три роки відносно ОСОБА_1 та роз`яснено йому про зобов`язання покинути територію України у строк до 22.11.2021 року (а.с. 5).

Відповідача було повідомлено, що за порушення законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства прийнято рішення про його примусове повернення. У вказаному рішенні міститься зобов`язання відповідача не пізніше 22.11.2021 року залишити територію України. Зазначено, що з вимогами ст. 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» щодо видворення в примусовому порядку в разі ухилення виїзду за межі України ОСОБА_1 ознайомлений. Вказане стверджується його особистим підписом на рішенні, протоколі про адміністративне правопорушення, постанові про накладення адміністративного стягнення (а.с.5).

Долучено до матеріалів позовної заяви копію письмових пояснень ОСОБА_1 від 17.11.2021 року за підписом відповідача (а.с.8).

Згідно відомостей з бази «Аркан ЦП ДСК» в період часу з 01.01.2021 року по 20.01.2021 року громадянин Республіки Індія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не перетинав державний кордон України (а.с. 12).

Станом на день розгляду позовної заяви вказане рішення громадянином Республіки Індія ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не виконане та повністю проігноровано.

Відповідно до положень ст. ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини, ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

У статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання не дозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно пункту 7 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року (№ 3773) іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах це іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Частиною 1 статті 26 Конституції та статтею 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до частини 2 статті 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України.

Згідно п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150 іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду з держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, паспортні документи або документи, що підтверджують особу без громадянства, яких зареєстровано посадовою особою Держприкордонслужби, продовжується територіальними органами або підрозділами ДМС.

Згідно статті 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальний мігрант іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

За приписами частини 1 статті 26 Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частиною 5 статті 26 вказаного закону передбачено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, із змісту наведеної норми слідує, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Тобто, у другому випадку обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

При вирішенні питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судом враховано, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуація міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Відповідно до положень ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням наведеного та встановлених обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки у відповідача громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні документи, на підставі яких він може вибути з території України, він не належить до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, доказів протилежного матеріали справи не містять та відповідачем не представлено. При цьому, останній порушив вимоги законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства та фактично незаконно перебуває на території України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню повністю і відповідача слід видворити за межі території України.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Згідно ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. По справі таких судових витрат не встановлено.

Керуючись ст.ст. 12, 241, 242, 243, 244, 246, 255, 257, 288 КАС України, ст. ст.9, 15, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд

ухвалив:

Адміністративний позов Берегівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області до громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України задовольнити.

Примусово видворити за межі території України громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення звернути до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В.Коваленко