Справа № 140/6452/21
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2022-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2022 року ЛуцькСправа № 140/6452/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Шахта № 9 «Волиньвугілля», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державне підприємство «Волиньвугілля» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Державного підприємства «Шахта № 9 «Волиньвугілля» (далі ДП «Шахта № 9 «Волиньвугілля», відповідач 1), Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області (далі - Управління виконавчої дирекції ФСС у Волинській області, відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державне підприємство «Волиньвугілля» (далі - ДП «Волиньвугілля», третя особа) про визнання протиправними дій щодо матеріального забезпечення у випадку тимчасової непрацездатності, а саме, нарахування та виплати матеріальної допомоги по тимчасовій непрацездатності з обмеженням, у зв`язку із захворюванням та зобов`язання Державного підприємства «Волиньвугілля» надати Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області заяву-розрахунок невиплаченої частини допомоги по тимчасовій непрацездатності зрозрахунку 100 відсотків середньої заробітної плати за період з 31 серпня 2020 року по 14 вересня 2020 року (15 днів) та за період з 15 вересня 2020 року по 22 вересня 2020 року (8 днів) відповідно до листків непрацездатності серії АДМ № 340355 та АКА № 641653, з врахуванням виплачених сум для отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності у зв`язку із захворюванням.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває у трудових відносинах з ДП «Шахта № 9 «Волиньвугілля» та перебував на лікарняному, що підтверджується відповідними листками непрацездатності. Однак допомогу у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за період перебування на лікарняному отримав у заниженому розмірі. У зв`язку з цим звернувся до відповідача з вимогою оплатити заборговані кошти у розмірі 100% середньої заробітної плати відповідно до листків непрацездатності з урахуванням виплачених сум. Проте у проведенні такого перерахунку позивачу було відмовлено з тих підстав, що фінансування листків працездатності проведено до заяв-розрахунків, наданих ДП «Шахта № 9 «Волиньвугілля».

Як зазначає позивач, отримавши таку відмову, звернувся до ДП «Шахта № 9 «Волиньвугілля з вимогою надати на адресу відповідача належний розрахунок розміру допомоги по тимчасовій непрацездатності, виходячи із 100% середньої заробітної плати, яку отримав на підприємстві.

Позивач вважає, що сам факт відсутності в індивідуальних відомостях про застраховану особу інформації про сплату страхових внесків роботодавцем за відсутності її вини не є підставою для відмови у виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності у зв`язку із захворюванням у розмірі 100% середньої заробітної плати. А тому вважає таку відмову відповідача протиправною, що порушує її право на соціальне забезпечення.

На підставі вищенаведеного просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до частини першої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач 1 подав відзив на позовну заяву, відповідач з даним позовом не погоджується та вважає його безпідставним та необґрунтованим з тих підстав, що що ДП «Шахта №9 «Нововолинська» на підставі отриманих від позивача лікарняних листів серії АДМ №3403551 (з 31 серпня 2020 року по 14 вересня 2020 року) та АКА №641653 (з 15 вересня 2020 року по 22 вересня 2020 року) оформили заяву - розрахунок на підставі бухгалтерських та у інших документів, які підтверджували нарахування позивачу заробітної плати та передали їх Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області для фінансування.

Однак, вищезазначені документи, які були пред`явлені нашим підприємством Фонду, не були прийняті останнім до розгляду. Причиною стала невідповідність розміру середньоденної допомоги по тимчасовій непрацездатності тим даним, що містяться в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме, те, що позивач має страховий стаж менше шести місяців. Для прийняття та оплати листків тимчасової непрацездатності позивача, Фонд, керуючись Порядком обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженою постановою КМУ від 26 червня 2001 року №1266, рекомендував підприємству усунути вищезазначені помилки та надати скореговану заяву - розрахунок.

Звертає увагу, що для розрахунку суми допомоги та подання заяви-розрахунку до Фонду у роботодавця є максимум 10 календарних днів.

На вимогу Фонду, підприємство усунуло порушення.

З огляду на викладене вище, з метою справедливого забезпечення соціальних гарантій у відповідності до вимог чинного законодавства України, Державне підприємство «Шахта №9 «Нововолинська» зробило все необхідне, що вимагається від роботодавця для здійснення оплати тимчасової непрацездатності позивача.

Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву з даним позовом не погоджується та вважає його безпідставним та необґрунтованим оскільки Управління виконавчої дирекції ФСС у Волинській області виконало свої зобов`язання щодо фінансування виплат у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності ОСОБА_1 за поданими роботодавцем «Шахта №9 «Нововолинська» заявками-розрахунками.

Вказує на те, що Управління виконавчої дирекції ФСС у Волинській області та його відділення не призначають допомогу по тимчасовій непрацездатності та не відмовляють чи погоджують його призначення, а проводять фінансування виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Рішення про призначення або відмову в призначенні матеріального забезпечення є у виключній компетенції комісії (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності «Шахта №9 «Нововолинська», яка створюється роботодавцем. А тому позовні вимоги до управління про зобов`язання вчинити дії є необґрунтованими, без посилання на нормативно-правові акти.

Також відповідач зазначає, що середня заробітна плата для розрахунку позивачу допомоги по тимчасовій непрацездатності визначена роботодавцем ДП «Волиньвугілля» на підставі пункту 4 статті 19 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та згідно з пунктом 29 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року, не вище за розмір мінімальної заробітної плати.

Крім того, відповідач вважає, що не є належним відповідачем по справі, оскільки спірні правовідносини виникли між позивачем та «Шахта №9 «Нововолинська», тому що Пенсійним фондом України не зарахований страховий стаж позивача за відповідний розрахунковий період та роботодавцем не подано оновленої заяви-розрахунку до Фонду.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює на ДП «Шахта №9 «Нововолинська», що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 18 травня 1992 року .

В період з 31 серпня 2020 року по 14 вересня 2020 року та з 15 вересня 2020 року по 22 вересня 2020 року позивач перебував на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності серії АДМ №340355, АКА №641653.

Підприємством виплачено ОСОБА_1 допомогу по тимчасовій непрацездатності у зв`язку із захворюванням, що розрахована з мінімальної заробітної плати.

10 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Управління виконавчої дирекції ФСС у Волинській області із заявою про виплату допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за період з 31 серпня 2020 року по 14 вересня 2020 року та з 15 вересня 2020 року по 22 вересня 2020 року у розмірі 100% середньої заробітної плати та здійснити доплату в сумі 5 968,98 грн, оскільки виплата проведена у сумі 2 792,88 грн.

Листом від 09 березня 2021 року №01-24/М-9з-13 Управління виконавчої дирекції ФСС у Волинській області повідомлено, що до Нововолинського відділення Управління виконавчої дирекції ФСС у Волинській області від страхувальника ДП «Шахта №9 «Нововолинська» надійшла заява-розрахунок вх.№1650 від 09 жовтня 2020 року для фінансування матеріального забезпечення на загальну суму 52 558,43 грн, у тому числі для надання допомоги по листку непрацездатності АДМ №340355 з 31 серпня 2020 року по 14 вересня 2020 року у сумі 1 551,60 грн та АКА №641653 з 15 вересня 2020 року по 22 вересня 2020 року у сумі 1 241,28 грн. Платіжним дорученням №1605 від 13 жовтня 2020 року на рахунок ВП «Шахта №9 «Нововолинська`ДП «Волиньвугілля» кошти були перераховані Фондом у сумі 52 558,43 грн.

Таким чином, відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що зазначені листки непрацездатності профінансовані Фондом відповідно до поданих її роботодавцем заяв-розрахунків у повному обсязі. Заборгованості Фонду з цього приводу немає.

Для вирішення питання донарахування суми допомоги позивачу запропоновано звернутися до роботодавця.

Не погодившись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 23 іересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV).

Згідно з статтею 1 цього Закону страховиком є Фонд соціального страхування України, а терміни застрахована особа, страхувальники та роботодавці вживаються у цьому Законі у значеннях, наведених у Законі України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яким визначено, що: застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Одним з принципів соціального страхування згідно з статтею 3 Закону №1105-XIV є обов`язковість фінансування Фондом витрат, пов`язаних із наданням матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 4 Закону № 1105-XIV визначено, що Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Як визначено пунктом 1 частини першої статті 20 Закону № 1105-XIV за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг, як зокрема, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною).

Статтею 19 Закону № 1105-XIV передбачено право громадян на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.

Згідно із пунктом 1 частини четвертої статті 19 Закону № 1105-XIV застраховані особи, які протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців, мають право на допомогу по тимчасовій непрацездатності виходячи з нарахованої заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, але не більше за розмір допомоги, обчислений із мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку.

Пунктом 4 частини першої статті 24 Закону № 1105-XIV передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується застрахованим особам залежно від страхового стажу в таких розмірах: 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж понад вісім років.

Відповідно до статті 33 вказаного Закону при обчисленні середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах враховуються всі види заробітної плати (доходу) в межах граничної суми місячної заробітної плати (доходу), на яку нараховуються страхові внески на страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.

Порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 34 Закону №№ 1105-XIV передбачено, що фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду.

Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників протягом десяти робочих днів після надходження заяви.

У разі якщо сума отриманих страхувальником від Фонду страхових коштів перевищує фактичні витрати на надання матеріального забезпечення, невикористані страхові кошти повертаються до робочого органу Фонду, що здійснив фінансування, протягом трьох робочих днів.

Страхувальник відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України.

Правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 19 липня 2018 року прийнято постанову №12 Про затвердження Порядку фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України (надалі Порядок).

Цей Порядок визначає механізм та умови фінансування страхувальників для надання за рахунок коштів Фонду соціального страхування України (далі - Фонд): матеріального забезпечення у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, передбаченого статтею 20 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Закон), за такими видами, зокрема, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що у разі настання у застрахованої особи страхового випадку, пов`язаного з тимчасовою втратою працездатності, комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства, з урахуванням вимог Положення про комісію (уповноваженого) із страхування з тимчасової втрати працездатності, на підставі поданих документів, передбачених статтею 31 Закону, приймає рішення про призначення матеріального забезпечення застрахованій особі.

На підставі рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства про призначення матеріального забезпечення (далі - комісія) страхувальник нараховує суми матеріального забезпечення та оформлює заяву-розрахунок, яка повинна бути передана до робочих органів виконавчої дирекції Фонду не пізніше 5 робочих днів з дати прийняття комісією такого рішення.

Згідно з Порядком фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам та окремих виплат потерпілим на виробництві здійснюється робочими органами виконавчої дирекції Фонду або їх відділеннями.

Підставою для фінансування страхувальників робочими органами виконавчої дирекції Фонду або їх відділеннями є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення та окремих виплат потерпілим на виробництві за їх видами. Форма заяви-розрахунку наведена у додатку 1 до цього Порядку (абз. 1, 2 п.4 Порядку)

Згідно з пунктом 5 Порядку страхувальник подає заяву-розрахунок до робочого органу виконавчої дирекції Фонду або його відділення за своїм місцезнаходженням чи місцем проживання.

Заява-розрахунок надається страхувальником в паперовому вигляді особисто до робочого органу виконавчої дирекції Фонду або його відділення, або надсилається в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (п.6 Порядку).

Відповідно до пункту 7 Порядку заява-розрахунок готується у двох примірниках, один з яких разом із наданими застрахованими особами документами, на підставі яких призначається матеріальне забезпечення та окремі виплати потерпілим на виробництві (членам їх сімей), зберігається у страхувальника, а другий подається до робочого органу виконавчої дирекції Фонду або його відділення.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що робочий орган виконавчої дирекції Фонду або його відділення після надходження заяви-розрахунку здійснює перевірку інформації, наведеної у ній, перевіряє правильність заповнення реквізитів, наявність даних про страхувальника в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, дані про сплату ним єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, наявність у Фонді зареєстрованого нещасного випадку або профзахворювання (у разі проведення виплат потерпілим на виробництві (членам їх сімей), правильності нарахування виплат та у разі відсутності зауважень протягом десяти робочих днів здійснює фінансування сум, зазначених у заяві-розрахунку.

Робочий орган виконавчої дирекції Фонду або його відділення у разі потреби має право здійснювати обмін інформацією зі страхувальником шляхом направлення запиту щодо уточнення інформації, наведеної у заяві-розрахунку.

У разі виявлення помилок та/або недостовірних відомостей заява-розрахунок повертається страхувальнику з відповідними рекомендаціями щодо їх усунення.

Перевірка заяви-розрахунку, надання рекомендацій за її результатами, фінансування заяви-розрахунку або надання обґрунтованої відмови у її прийнятті здійснюється робочими органами Фонду або їх відділеннями протягом десяти робочих днів після надходження заяви-розрахунку.

Після надходження коштів, зазначених у заяві-розрахунку, на рахунок страхувальника, останній зобов`язаний здійснити виплату відповідного матеріального забезпечення не пізніше, ніж у строки, визначені у частині другій статті 32 Закону (пункт 9 Порядку).

Аналіз зазначених правових норм свідчить, що під час прийняття рішення про матеріальне забезпечення застрахованої особи, нараховане страхувальником, страховик протягом десяти робочих днів має вчинити не одну, а ряд послідовних дій у межах своїх повноважень.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 20 травня 2020 року у справі №754/6256/16.

Суд зазначає, що у даному випадку, заява-розрахунок №1650 від 09 жовтня 2020 року, подані відповідачем 1 по листках непрацездатності ОСОБА_1 серії АДМ №340355; АКА №641653 були профінансовані повністю, що підтверджується платіжним дорученням №1605 від 13 жовтня 2020 року, а тому Управління виконавчої дирекції ФСС у Волинській області виконало у повному обсязі свої зобов`язання щодо виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_1 відповідно до вищевказаного Порядку.

Із матеріалів справи не вбачається, що комісією (уповноважений) із соціального страхування підприємства вчинялися дії, передбачені вищенаведеними нормами Порядку, за наслідками яких Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області повинно було здійснити виплату відповідного матеріального забезпечення, відтак позовна вимога про визнання протиправною відмови у поновленні права на належне матеріальне забезпечення в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у разі тимчасової непрацездатності, а саме на отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності у зв`язку із захворюванням у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати є передчасною та задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача вчинити дії, а саме: зобов`язати відповідача 1 направити до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області заяву-розрахунок невиплаченої частини допомоги по тимчасовій непрацездатності з розрахунку 100 відсотків середньої заробітної плати за період з 31 серпня 2020 року по 14 вересня 2020 року (15 днів) та з 15 вересня 2020 року по 22 вересня 2020 року (8 днів) відповідно до листків непрацездатності серії АДМ №340355 та АКА №641653 з врахуванням виплачених сум, то вона також до задоволення не підлягає, оскільки для того, щоб зобов`язати відповідача вчинити певні дії слід констатувати перед цим наявність в його діях, бездіяльності чи прийнятих рішеннях ознак протиправності, чого в даному випадку немає.

Враховуючи вищевикладене суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом не підтвердилися обставини щодо порушення відповідачем прав, свобод та інтересів позивача, а позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження позовних вимог.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю.

Крім того, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати не підлягає стягненню з відповідача та залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Шахта № 9 «Волиньвугілля», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державне підприємство «Волиньвугілля» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ф.А. Волдінер