Справа № 160/20250/21
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2022-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- визнати протиправним та скасувати наказ Державної фіскальної служби України від 24 вересня 2021 року №1392-0 Про звільнення працівників податкової міліції в частині звільнення полковника податкової міліції ОСОБА_1 (М-110702), начальника управління внутрішньої безпеки Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з посади та податкової міліції ДФС у запас Збройних Сил України за пунктом 64 підпунктом г (через скорочення штатів);
- поновити полковника податкової міліції ОСОБА_1 (М-110702) на посаді начальника управління внутрішньої безпеки Головного управління ДФС у Дніпропетровській області;
- зобов`язати Головне управління ДФС у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивач з 02 березня 2021 року був призначений на посаду начальника управління внутрішньої безпеки Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на підставі наказу ДФС України від 26 лютого 2021 року № 210-о «По особовому складу». Наказом ДФС України від 24 вересня 2021 року № 1392-0 «Про звільнення працівників податкової міліції» полковника податкової міліції ОСОБА_1 (М-110702), начальника управління внутрішньої безпеки Головного управління ДФС у Дніпропетровській області звільнено з посади та податкової міліції ДФС у запас Збройних Сил України за пунктом 64 підпунктом «г» (через скорочення штатів). Позивач вважає, що наказ ДФС України від 24 вересня 2021 року № 1392-о «Про звільнення працівників податкової міліції» в частині його звільнення є протиправним та таким підлягає скасуванню судом, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.10.2021 року було відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.
На виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі відповідачем-1 25.11.2021 року було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідно до постанови КМУ від 21 липня 2021 р. № 761 «Про внесення зміни в додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2014 р. № 85» внесено зміну в додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2014 р. № 85 «Деякі питання затвердження граничної чисельності працівників апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, інших державних органів» виключивши таку позицію ДФС. Враховуючи зміни в Постанову № 85 в ДФС відбулось повне скорочення чисельності працівників та передбачає припинення діяльності ДФС.
Так, позивачу було вручено 27.07.2021 р. попередження про наступне вивільнення у зв`язку з припиненням ДФС. Наказом ДФС від 24.09.2021 р. №161-о «Про звільнення ОСОБА_2 » останнього було звільнено з посади та податкової міліції у запас Збройних Сил України за пунктом 64 підпунктом «г» Положення (через скорочення штатів) підполковника полковника податкової міліції ОСОБА_3 , начальника управління внутрішньої безпеки Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з 27.09.2021 р., а тому у задоволенні позову відповідач-1 просив суд відмовити у повному обсязі.
До суду 11.01.2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-1, в якій вказано, що останнім не зазначено та не надано жодних доказів щодо дотримання ним при звільненні позивача гарантій, передбачених КЗпП України, зокрема вимог статті 49-2 цього Кодексу, в частині чи була можливість перевести позивача на іншу посаду, чи були у податкового органу вакантні посади, які б міг він зайняти, чи пропонували йому вакантні посади. При цьому, разом з відзивом на позовну заяву відповідачем-1 не надано до суду ані належних, достовірних та достатніх доказів скорочення штатів, ані доказів скорочення саме посади, яку обіймав позивач, ані навіть доказів того, що останньому було запропоновано іншу посаду для працевлаштування або доказів неможливості подальшого використання позивача на службі. Таким чином, враховуючи наведене в сукупності, обґрунтованим є висновок, що наказ ДФС України від 24 вересня 2021 року №1392-0 «Про звільнення працівників податкової міліції», яким було звільнено позивача, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а ОСОБА_1 , відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП та п.24 Положення № 114, підлягає поновленню на посаді.
Відповідачем-2 до суду 12.01.2022 року було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що починаючи з 01.01.2022 року ДФС України припинено виконання функцій органу виконавчої влади України. Оскільки ДФС, як юридична особа публічного права, станом на 01.01.2022 року ще не ліквідована, то подальші заходи, пов`язані із реорганізацією (ліквідацією) ДФС будуть здійснюватися представниками державних органів, які визначені правонаступниками чи яким передаються функції органів, що ліквідуються або реорганізуються, а також членами комісій з реорганізації ДФС, що є представниками інших центральних органів виконавчої влади відповідно до вимог Постанови № 1074. Згідно з вимогами Постанови № 1200 правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої ДФС у відповідних сферах діяльності є Державна податкова служба України та Державна митна служба України. Відтак, вищенаведене є обґрунтованою підставою для здійснення висновку про необґрунтованість заявлених позивачем вимог до ДФС України про поновлення позивача у податковій міліції та вони не підлягають задоволенню. Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу - є похідними від первісних вимог про його поновлення на посаді у податковій міліції та вони також є не обґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.
До суду 27.01.2022 року від позивача надійшла відповідь, в якій зазначено, що відповідачем-2 у наданому відзиві зазначено, що на даний час ДФС як юридична особа публічного права не ліквідована. В свою чергу, як вже неодноразово зазначалося, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. В даному випадку слід наголосити, що відповідно до спірного наказу ДФС України від 24 вересня 2021 року №1392-0 «Про звільнення працівників податкової міліції», позивача звільнено за п.64 «г» через скорочення штатів. В той же час за змістом пункту 64 "г" Положення № 114 звільнення у зв`язку із скороченням штатів допускається лише при відсутності можливості подальшого використання на службі. При цьому, разом з відзивами на позовну заяву відповідачами не надано до суду належних, достовірних та достатніх доказів скорочення штатів, ані доказів скорочення саме посади, яку обіймав позивач, ані навіть доказів того, що останньому було запропоновано іншу посаду для продовження служби або доказів неможливості подальшого використання позивача на службі.
Відповідачі своїм правом щодо надання заперечень на відповіді на відзиви на позовну заяву до теперішнього часу не скористалися.
Ухвалою суду від 12.01.2022 року було задоволено заяву представника позивача про витребування доказів. Витребувано з ДФС України штатний розклад, а також докази того, що ОСОБА_1 перед звільненням була запропонована інша посада в контролюючому органі.
Судом декілька раз направлялася ухвала суду від 12.01.2022 року до виконання, але до теперішнього часу витребувані документи від відповідача-1 до суду не надійшли.
23.02.2022 року судом було проведено та закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті.
Сторони в судове засідання своїх представників не направили, про день та час його проведення повідомлялися належним чином.
До суду 13.04.2022 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі її та позивача. В даній заяві зазначено, що позивач підтримує свої позовні вимоги повністю, останнім надано до суду всі докази, що обґрунтовують їх, а тому він просив суд позов задовольнити.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 02 березня 2021 року був призначений на посаду начальника управління внутрішньої безпеки Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на підставі наказу ДФС України від 26 лютого 2021 року № 210-о «По особовому складу».
Наказом ДФС України від 24 вересня 2021 року № 1392-0 «Про звільнення працівників податкової міліції» полковника податкової міліції ОСОБА_1 (М-110702), начальника управління внутрішньої безпеки Головного управління ДФС у Дніпропетровській області звільнено з посади та податкової міліції ДФС у запас Збройних Сил України за пунктом 64 підпунктом «г» (через скорочення штатів).
Позивач пов`язує порушення своїх прав з наказом відповідача-1 від 24.09.2021 року №1392-0 Про звільнення працівників податкової міліції, а саме в частині свого звільнення.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За приписами статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно з пунктом 353.1 статті 353 ПК України (у редакції станом на день звільнення позивача) особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
Порядок та умови проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ регламентується Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1191 р. № 114 (далі - Положення № 114), згідно з пунктом 8 якого дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, провадиться, зокрема у зв`язку зі скороченням штатів - у разі відсутності можливості використання на службі.
У підпункту "г" пункту 64 Положення № 114 визначено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.
Пунктом 10 Положення № 114 встановлено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов`язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов`язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.
Суд зазначає, що під час вирішення адміністративних спорів із публічної служби пріоритетними для застосування є норми спеціальних законів, а в питаннях, не врегульованих спеціальним законодавством, підлягають застосуванню норми трудового законодавства.
Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Згідно з ст.4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Отже, до спірних правовідносин щодо звільнення працівників податкової міліції через скорочення штату мають застосовуватись норми Кодексу законів про працю України.
Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Частиною четвертою статті 36 КЗпП України визначено, що у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Так, скорочення чисельності передбачає звільнення працівників, натомість скорочення штату зменшення кількості або ліквідацію певних посад, спеціальностей, професій тощо. При цьому одночасно можуть вводитись інші посади, спеціальності, професії тощо, у результаті чого кількість працівників може і не зменшуватись, а в окремих випадках навіть збільшуватись.
У зв`язку із набуттям чинності 25 березня 2021 року Закону України від 28 січня 2021 року №1150-ІХ «Про Бюро економічної безпеки України» (із змінами, далі - Закон), згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» (із змінами і доповненнями, далі - Постанова № 1200), абзацу другого пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 15 травня 2019 року № 395 «Питання Державної податкової служби» (із змінами і доповненнями), здійснювались відповідні заходи, пов`язані з реорганізацією (ліквідацією) Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України), що передбачені Порядком здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074 (із змінами, далі - Постанова № 1074).
Згідно з підпунктом 2 пункту 10 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону, Кабінету Міністрів України необхідно не пізніше восьми місяців з дня набрання чинності цим Законом забезпечити ліквідацію ДФС.
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2021 року № 510 «Про утворення Бюро економічної безпеки України», Кабінет Міністрів України постановив утворити Бюро економічної безпеки України (далі - Бюро), як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
24.11.2021 року Кабінет Міністрів України прийняв розпорядження № 1493-р «Про початок діяльності Бюро економічної безпеки», згідно з яким погодився із пропозицією Бюро про початок його діяльності та можливість виконання зазначеним Бюро функцій і завдань щодо протидії правопорушенням, що посягають на функціонування економіки держави.
Пунктом 134 розділу I Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 року №1797-VIII визначено виключити з Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI розділ XVІІІ-2 (Податкова міліція), тим самим ліквідувавши останню, як правоохоронний орган.
Утім, вказана норма права (пункт 134 розділу I Закону № 1797-VIII) мала б набути чинності - з дня прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про початок діяльності Бюро економічної безпеки України, але не пізніше восьми місяців з дня набрання чинності Законом України «Про Бюро економічної безпеки України» (розділ ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1797-VIII).
Зважаючи на те, що Закон України від 28 січня 2021 року № 1150-ІХ «Про Бюро економічної безпеки України» набув чинності 25 березня 2021 року, а встановлений розділом II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1797-VIII сплив 25.11.2021 року, а також враховуючи прийняття Кабінетом Міністрів України розпорядження № 1493-р «Про початок діяльності Бюро економічної безпеки», - розділ XVІІІ-2 (Податкова міліція), яким визначались повноваження та функції такого правоохоронного органу, як податкова міліція - виключений з Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI.
З огляду на відсутність, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2014 року № 85 «Про Деякі питання затвердження граничної чисельності працівників апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, інших державних органів», визначеної чисельності працівників апарату та територіальних органів ДФС, а також відсутність у визначених Додатком № 3 до проекту Закону України № 6000 від 15 вересня 2021 року «Про Державний бюджет України на 2022 рік» (прийнятий Верховною Радою України 02.12.2021) видатків у 2022 році на утримання ДФС та реалізацію заходів з реорганізації (ліквідації) ДФС, станом на 01.01.2022 всі співробітники ДФС, у тому числі, які входили до складу Комісії з реорганізації Державної фіскальної служби, вивільнені.
Починаючи з 01.01.2022 р., Державною фіскальною службою України припинено виконання функцій органу виконавчої влади України.
Оскільки ДФС, як юридична особа публічного права, станом на 01.01.2022 року ще не ліквідована, то подальші заходи, пов`язані із реорганізацією (ліквідацією) ДФС будуть здійснюватися представниками державних органів, які визначені правонаступниками чи яким передаються функції органів, що ліквідуються або реорганізуються, а також членами комісій з реорганізації ДФС, що є представниками інших центральних органів виконавчої влади відповідно до вимог Постанови № 1074. Згідно з вимогами Постанови № 1200 правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої ДФС у відповідних сферах діяльності є Державна податкова служба України та Державна митна служба України.
Так, позивачу було вручено 27.07.2021 р. попередження про наступне вивільнення у зв`язку з припиненням ДФС. Наказом ДФС від 24.09.2021 р. №161-о «Про звільнення ОСОБА_2 » останнього було звільнено з посади та податкової міліції у запас Збройних Сил України за пунктом 64 підпунктом «г» Положення (через скорочення штатів) підполковника полковника податкової міліції ОСОБА_3 , начальника управління внутрішньої безпеки Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з 27.09.2021 р.
Пункт перший частини першої статті 40 КЗпП України - трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Частина друга статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Частина перша статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.
Частина третя статті 49-2 КЗпП України визначено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.
Підпункт "г" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас з постановкою на військовий облік через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.
Відповідно до п.5 ст.22 Закону України «Про державну службу» у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу переведення державного службовця на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, здійснюється без обов`язкового проведення конкурсу.
Згідно з п.4 ч.1 ст.2 «Про державну службу» посада державної служби - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.2 Закону «Про державну службу» рівнозначна посада - це посада державної служби, що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.
Статтею 51 Закону України «Про державну службу» встановлені групи оплати праці від 1 до 9.
Підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі (п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу»).
Так, постановою КМУ від 12.05.2021 р. № 510 "Про утворення Бюро економічної безпеки України" постановлено утворити Бюро економічної безпеки України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України; внесено зміни до схеми спрямування і координації діяльності центральних органів виконавчої влади Кабінетом Міністрів України через відповідних членів Кабінету Міністрів України, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади".
Відповідно до ст.4 Закону України «Про Бюро економічної безпеки України» від 28 січня 2021 року № 1150-IX основними завданнями Бюро економічної безпеки України є: 1) виявлення зон ризиків у сфері економіки шляхом аналізу структурованих і неструктурованих даних; 2) оцінювання ризиків і загроз економічній безпеці держави, напрацювання способів їх мінімізації та усунення; 3) надання пропозицій щодо внесення змін до нормативно-правових актів з питань усунення передумов створення схем протиправної діяльності у сфері економіки; 4) забезпечення економічної безпеки держави шляхом запобігання, виявлення, припинення, розслідування кримінальних правопорушень, що посягають на функціонування економіки держави; 5) збирання та аналіз інформації про правопорушення, що впливають на економічну безпеку держави, та визначення способів запобігання їх виникненню в майбутньому; 6) планування заходів у сфері протидії кримінальним правопорушенням, віднесеним законом до його підслідності; 7) виявлення та розслідування правопорушень, пов`язаних з отриманням та використанням міжнародної технічної допомоги; 8) складання аналітичних висновків і рекомендацій для державних органів з метою підвищення ефективності прийняття ними управлінських рішень щодо регулювання відносин у сфері економіки.
Із наведеного слідує, що функції, що виконувала податкова міліція, передані Бюро економічної безпеки України.
Відповідно до ч.3 ст.19 Закону України «Про Бюро економічної безпеки України» на службу до Бюро економічної безпеки України приймаються на конкурсній основі в добровільному порядку громадяни України, які здатні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні службові обов`язки…. Прийняття громадян України на службу до Бюро економічної безпеки України без проведення конкурсу забороняється.
Суд відмічає, що позивач не позбавлений права, враховуючи стаж роботи у податковій міліції, претендувати на відповідну посаду у Бюро економічної безпеки України на конкурсній основі.
Відтак, вищенаведене є обґрунтованою підставою для здійснення висновку про необґрунтованість заявлених позивачем вимог до ДФС України про поновлення позивача у податковій міліції та вони не підлягають задоволенню, оскільки спірний наказ про звільнення є цілком законним та вірним.
Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу - є похідними від первісних вимог про його поновлення на посаді у податковій міліції та вони також не є обґрунтованими і задоволенню не підлягають з викладених вище підстав.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до ДФС України, Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід залишити без задоволення.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя К.С. Кучма