Справа № 640/16174/21
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2022-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Лановенко Людмили Олегівни, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними відмови та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Лановенко Людмили Олегівни, третя особа: ОСОБА_2 , в якому позивач просив:

визнати протиправною відмову відповідача щодо не передачі на реалізацію на електронних торгах в рамках виконавчого провадження №64965951 нерухомого майна третьої особи, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не передачі на реалізацію на електронних торгах в рамках виконавчого провадження №64965951 нерухомого майна третьої особи , а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 ;

зобов`язати відповідача передати ДП «СЕТАМ» на реалізацію на електронних торгах в рамках виконавчого провадження №64965951 нерухоме майно третьої особи , а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 , без отримання дозволу від органу опіки та піклування.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.01.2022 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.01.2022 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач вказує, що єдиним майном, за рахунок якого стягувач може задовольнити свої вимоги за виконавчим документом - виконавчим написом №792 від 18.03.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О., є квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач наголошує, що у випадку, якщо нерухоме майно: квартира АДРЕСА_2 не буде реалізовано на електронних торгах в рамках виконавчого провадження №64965951 з примусового виконання виконавчого напису №792 від 18.03.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О., - ОСОБА_1 залишить вказане майно за собою в рахунок погашення боргу за виконавчим документом на підставі ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» для забезпечення майнових прав дітей на нього. Таким чином, внаслідок реалізації вказаного нерухомого майна не будуть порушені майнові прав неповнолітніх дітей стягувача.

Позивач звертає увагу, що ані він, ані його доньки не є та не були власниками квартири АДРЕСА_2 . Вказана квартира належить боржнику - ОСОБА_2 та повинна бути реалізована на електронних торгах згідно норм Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувана за виконавчим документом.

Крім того, з самої відповіді Органу опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 29.03.2021 №2268 вбачається, що «Орган опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації не заперечує проти примусової реалізації 4-кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить Боржнику - ОСОБА_3 ».

Зважаючи на викладене, на думку позивача, відсутній факт порушення житлових прав дітей при примусовій реалізації вказаної вище квартири на електронних торгах. Враховуючи всі наведені вище обставини, позивач вважає, що бездіяльність приватного виконавця щодо не передачі на реалізацію нерухомого майна боржника є протиправною, протиправною є також і відмова приватного виконавця у передачі на реалізацію нерухомого майна боржника в ДП «СЕТАМ».

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду на 01.06.2022.

30.05.2022 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечує проти задоволення такої та просить залишити без змін оспорювань рішення суду першої інстанції.

30.05.2022 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи за її відсутності.

01.06.2022 в судове засідання представники учасників справи не з`явились, були повідомлені належним чином, позивач про причини неявки суд апеляційної інстанції не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні відповідача перебуває виконавче провадження №64965951 про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса №792 від 18.03.2021 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів у загальній сумі 311 250 доларів США, що еквівалентно станом на 17.02.2021 8 662 212 грн.

Виконавче провадження №64965951 відкрито постановою Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Лановенко Людмили Олегівни 25.03.2021.

Одночасно відповідач 25.03.2021 наклав арешт на все рухоме та нерухоме майно та кошти ОСОБА_2 .

В подальшому, на підставі заяви позивача про звернення стягнення на майно боржника відповідач здійснив опис і наклав арешт на належну ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , про що виніс постанову від 02.04.2021.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.04.2021 у справі №761/13429/21 подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни від 12.04.2021 про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку, у виконавчому провадженні №64965951 задоволено. Надано дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмилі Олегівні на звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 : квартиру за адресою: АДРЕСА_1 у виконавчому провадженні №64965951.

Як вбачається з копій довідок про реєстрацію місця проживання від 10.12.2016 №3165/50 та від 29.05.2020 №49764834 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , з 10.12.2016 зареєстровано місце проживання ОСОБА_4 , 2016 року народження, та з 29.05.2020 - ОСОБА_5 2020 року народження.

ОСОБА_1 , згідно з копіями свідоцтв про народження серія НОМЕР_1 від 08.12.2016 і серія НОМЕР_2 від 14.02.2020 позивач є батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Так, відповідач звернулась із запитом від 29.03.2021 №2268 до Органу опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації для отримання попереднього дозволу на реалізацію вищевказаної квартири.

Листом Органу опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 28.04.2021 №109/03/40-2959 з посиланням на ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" повідомлено, що з метою захисту житлових прав малолітніх дітей не заперечує проти примусової реалізації квартири, належної ОСОБА_2 , за умови, що кошти від реалізації майна у рівних частках будуть перераховані на рахунки малолітніх дітей, які відкриті в АТ КБ "ПРИВАТБАНК".

Листом від 04.06.2021 №4987 відповідач повідомила позивачу про неможливість звернення стягнення на квартиру третьої особи, зважаючи на п. 28 глави VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень №512/5 і на лист Органу опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог дійшов висновку, що оспорювана відмова відповідача прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень та з урахуванням тих обставин, що мають значення для примусової реалізації квартири боржника.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

За визначенням, що містить у ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону №1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Керуючись ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

За приписами абз. 1 ч. 1 ст. 61 Закону №1404-VIII реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Згідно із ч. 1 ст. 74 Закону №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Основним законом, який регулює охорону дитинства є Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 №2402-III (далі - Закон №2402-III), норми якого кореспондуються з нормами Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, у якій встановлено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найвищому забезпеченню інтересі дитини.

Закон №2402-III визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

На виконання приписів ст. 18 Закону №2402-III Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

овідно до Закону України «Про виконавче провадження» та з метою приведення нормативно-правових актів у відповідність до вимог чинного законодавства затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень від 02.04.2012 №512/5 (далі - Інструкція №512/5).

На виконання п. 1 розділу VIII Інструкції №512/5 виявлення майна та звернення стягнення на майно боржника здійснюються у порядку, встановленому розділом VII Закону.

Пункт 28 розділу VIII Інструкції №512/5 встановлює, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини регулюється Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866 (далі - Порядок №866).

Згідно з абз. 7 п. 3 розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за № 1301/29431 у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, до заявки на реалізацію цього майна має додаватись копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду.

Вказана норма спростовує тезу апеляційної скарги щодо того, що позивач та його доньки не є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки законодавець захистив права дітей також у випадку й права користування нерухомим майном.

За приписами абз 1 п. 67 Порядку №866 дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей. Для здійснення правочинів щодо нерухомого майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають службі у справах дітей документи, зазначені у пункті 66 цього Порядку. Служба у справах дітей розглядає протягом 10 робочих днів подані документи та з`ясовує наявність (відсутність) обставин, що можуть бути підставою для відмови у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини.

З аналізу вказаної норми вбачається, що орган опіки та піклування має оформити дозвіл на вчинення правочинів у формі рішення, натомість лист в якому Орган опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації вказав, що не заперечує проти примусової реалізації квартири, належної ОСОБА_2 не є відповідним дозвільним рішення.

Отже, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що оспорювана відмова відповідача прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені у наведених вище нормах, та з урахуванням тих обставин, що мають значення для примусової реалізації квартири боржника.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315-316, 321-322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан