Справа № 200/6692/21
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2021-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А
про залишення позову без розгляду

13 вересня 2021 року Справа №200/6692/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

за участю

секретаря судового засідання Дяченка А.В.,

представника позивача Лещенка в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів

представника відповідача Масенкова О.В. в режимі відеоконференції в приміщенні Приморського районного суду м. Маріуполя,

розглянув в порядку загального позовного провадження в підготовчому засіданні адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,

встановив:

01 червня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 (далі позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідач), надісланий на адресу суду 21 травня 2021 року, в якому позивач просив:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь держави, в особі військової частини НОМЕР_1 , матеріальну шкоду заподіяну державі в сумі 101 989 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що відповідач був звільнений з військової служби, однак він не здав на склад військової частини військове майно, чим заподіяв матеріальну шкоду.

07 липня 2021 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановив строк для подання заяв по суті справи; витребував у відповідача докази.

Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі сторони повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС).

16 серпня 2021 року суд постановив ухвалу, якою задовольнив заяву представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження; з ініціативи суду продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів з дня закінчення шістдесятиденного строку, визначеного ч. 3 ст. 174 КАС; призначив підготовче засідання на 06 вересня 2021 року.

В підготовчому засіданні 06 вересня 2021 року оголошена перерва до 13 вересня 2021 року для надання позивачем додаткових доказів.

Одночасно з поданням позовної заяви Військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду з заявою про поновлення строку звернення до суду.

Заява обґрунтована тим, що згідно з п. 30 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, завдану державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР (далі Положення № 243/95-ВР, у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (чальника) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму завданої цією особою шкоди.

Покликаючись на п. 30 Положення № 243/95-ВР, відповідач стверджував, що строк звернення до суду з цим позовом слід обчислювати з моменту, коли Військова частина НОМЕР_1 дізналася про порушення своїх прав, тобто з моменту, коли прикордонний загін дізнався про постанову Донецького апеляційного суду від 27 квітня 2021 року та з моменту, коли виникла можливість звернутися до адміністративного суду за захистом своїх прав.

Позивач наголошував, що під час розгляду справи в порядку цивільного судочинства, в тому числі під час її слухання в суді апеляційної інстанції, він фактично був позбавлений можливості звернутися до адміністративного суду за захистом своїх прав, оскільки відповідно до п. 11 ч. 5 ст. 160 КАС в позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідач звернувся до суду з клопотанням про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском Військовою частиною НОМЕР_1 строку звернення до адміністративного суду.

Клопотання обґрунтовано тим, що про порушення своїх права Військова частина НОМЕР_1 повинна була дізнатися не пізніше 27 вересня 2017 року, тобто не пізніше дати звільнення позивача з військової служби. Як наслідок, місячний строк звернення до суду, визначений ч. 5 ст. 122 КАС, сплинув 27 жовтня 2017 року.

Відповідач наголошував, що зі спливом строку звернення до суду правовідносини перестають бути спірними, чого вимагають принципи юридичної визначеності та верховенства права. Обмеження права звернення до суду певними строками також має на меті захисну функцію, яка захищає потенційних відповідачів від недобросовісної поведінки з боку недобросовісних позивачів. Крім того, зі спливом часу втрачаються та змінюються самі докази, що впливає на можливість повного та всебічного встановлення дійсних обставин справи.

Заслухавши представників сторін та дослідивши наявні у справі письмові докази, суд встановив таке.

Позивач Військова частина НОМЕР_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) зареєстрована як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений відповідний запис.

Відповідач ОСОБА_1 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час проходження військової служби ОСОБА_1 отримав зі складу відділення речового забезпечення військове майно, а саме: бронежилет «Корсар МЗС» за ціною 5 300,00 грн; маску балістичну за ціною 568,00 грн; шолом середній за ціною 4 797,00 грн; килим альпіністський за ціною 85,00 грн; мішок спальний за ціною 366,00 грн, про що свідчать накладна (вимога) від 03 червня 2015 року № 0282979, накладна (вимога) від 04 червня 2015 року № 0282991.

27 вересня 2017 року наказом начальника Донецького прикордонного загону від 27 вересня 2017 року № 506-ос (по особовому складу) припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення старшого сержанта ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 2 категорії першого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІІ категорії (тип А) оперативно-бойової прикордонної комендатури «Волноваха», в запас Збройних Сил України за п. «е» (через службову невідповідність) ч. 6 ст. 26 із застосуванням ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (наказ начальника Донецького прикордонного загону від 25 вересня 2017 року № 1324-аг).

Після звільнення з військової служби відповідач не розрахувався з Донецьким прикордонним загоном, майно не повернув, відшкодування його вартості не здійснив, чим спричинив матеріальну шкоду державі на загальну суму 11 116,00 грн, з урахуванням кратності - 117039,49 грн, про що свідчать залишки речового майна, яке рахується за військовослужбовцем ОСОБА_1 станом на 25 жовтня 2017 року, та довідка-розрахунок від 10 листопада 2017 року на відшкодування розміру збитку, який виник внаслідок втрати матеріальних цінностей речового майна облік «Волноваха» військовослужбовцем ОСОБА_1

02 жовтня 2017 року начальник відділення речового забезпечення відділу забезпечення лейтенант Грузевич В подав рапорт заступнику начальника загону начальнику відділу забезпечення підполковнику ОСОБА_2 , в якому у зв`язку з виключенням зі списків ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 просив клопотання перед вищим командуванням про притягнення до матеріальної відповідальності у зв`язку з незданим інвентарним майном, отриманим на складі відділення речового забезпечення відділу забезпечення на загальну суму 11 116,00 грн.

Заступник начальника Донецького прикордонного загону полковник ОСОБА_3 (старший групи), начальник відділення продовольчого забезпечення відділу забезпечення майор ОСОБА_4 , відповідно до наказу начальника Донецького прикордонного загону від 13 жовтня 2017 року № 1417-АГ «Про призначення службового розслідування» провели службове розслідування за фактом не здачі інвентарного майна колишнім військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 під час розрахування з військової служби.

Як свідчить «Висновок службового розслідування по факту не здачі інвентарного майна бувшим військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 », затверджений начальником Донецького прикордонного загону полковником ОСОБА_5 06 листопада 2017 року, за наслідками службового розслідування комісія дійшла висновку, що втрата військового майна, тобто матеріальна шкода, є наслідком недбалого ставлення ОСОБА_1 до виконання своїх обов`язків під час проходження військової служби у Донецькому прикордонному загоні.

21 листопада 2017 року начальник Донецького прикордонного загону видав наказ № 1636аг «Про результати службового розслідування», п. 1 цього наказу заступнику начальника загону начальнику відділу забезпечення, персоналу групи правового забезпечення в термін до 15 грудня 2017 року доручено підготувати позовну заяву щодо відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_1 в сумі 101 989,00 грн.

29 грудня 2017 року Донецький прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в порядку цивільного судочинства звернувся до Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої державі, у розмірі 117 039,49 грн, про що свідчить штамп реєстрації вхідної кореспонденції суду на примірнику позовної заяви.

27 квітня 2018 року Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області постановив ухвалу про відкриття провадження в цивільній справі № 266/5270/17 (провадження № 2/266/338/18) за позовом Донецький прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої державі, у розмірі 117 039,49 грн.

13 червня 2018 року Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області ухвалив заочне рішення у справі № 266/5270/17, яким позов задовольнив частково, а саме:

- стягнув з ОСОБА_1 на користь Держави в особі Донецького прикордонного загону матеріальну шкоду заподіяну Державі у сумі 101 989,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

09 квітня 2019 року Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області постановив ухвалу у справі № 266/5270/17, якою скасував заочне рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 червня 2018 року; відкликав виконавчий лист № 266/5270/17, виданий Приморським районним судом м. Маріуполя; призначив справу до судового розгляду в судовому засіданні.

02 лютого 2021 року Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області ухвалив рішення у справі № 266/5270/17, яким позов задовольнив частково, а саме:

- стягнув з ОСОБА_1 на користь Держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_4 (Військова частина НОМЕР_1 ) матеріальну шкоду, заподіяну Державі, у сумі 101 989,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 не погодився з цим рішенням та оскаржив його в апеляційному порядку.

27 квітня 2021 року Донецький апеляційний суд прийняв постанову, якою:

- задовольнив частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 ;

- рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 лютого 2021 року скасував повністю;

- провадження у справі № 255/5270/17 закрив;

- роз`яснив ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військовій частині НОМЕР_1 ), що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

До суду з цим позовом Донецький прикордонний загін звернувся 21 травня 2021 року, про що свідчить штамп підприємства поштового зв`язку на конверті, в якому здійснено поштове відправлення.

Предметом спору у справі, що розглядається, є правомірність стягнення майнової шкоди, заподіяної військовослужбовцем військовій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 122 КАС для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені ст. 123 КАС.

Ч. 1 ст. 123 КАС визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До таких обставин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Ст. 44 КАС передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (п. п. 6, 7 ч. 5 цієї статті).

Наведеними положеннями КАС чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Підстави пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання позовної заяви.

Згідно з ч. 5 ст. 45 КАС учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась до суду.

Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами на час виникнення спірних правовідносин були визначені Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР (Положення № 243/95-ВР).

П. 31 Положення № 243/95-ВР передбачав, що у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди.

31 жовтня 2019 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2019 року № 160-ІХ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі Закон № 160).

Ст. 4 Закону № 160 визначено, що особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 у справі № 818/1688/16 (провадження № 11-892апп18) з метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень, відступила від висновків, викладених у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 533/934/15-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 815/5027/15, від 03 жовтня 2018 року у справі №755/2258/17 та вказала про наступне:

«[…]

У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Тобто, перебіг строку звернення до суду з цим адміністративним позовом на час звернення позивача із ним до суду повинен визначатися саме відповідними нормами КАС України

[…]».

Позивач звільнений з військової служби та виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення 27 вересня 2017 року.

Про те, що позивач не повернув речове майно, посадовим особам відповідача було відомо ще під час звільнення ОСОБА_1 , оскільки 02 жовтня 2017 року поданий відповідний рапорт. 25 жовтня 2017 року складена довідка про залишки речового майна, яке рахується за військовослужбовцем ОСОБА_1 складена відповідачем станом на 25 жовтня 2017 року.

Отже, станом на жовтень 2017 року позивач знав про завдання відповідачем матеріальної шкоди.

Проте, яка зазначалося вище, з цим позовом Військова частина НОМЕР_1 звернулася до адміністративного суду лише у травні 2021 року, тобто з пропуском тримісячного строку, визначеного ст. 122 КАС.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, позивач вказував на те, що своєчасно звернувся з відповідним позовом до ОСОБА_1 в порядку цивільного судочинства.

З приводу цього необхідно зазначити наступне.

Поважними причинами для поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, е залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Наведені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду мають суб`єктивний характер та не позбавляли останнього можливості звернутися до суду з цим позовом в установлені КАС строки.

Доводи позивача про те, що він не міг звернутися з цим позовом до адміністративного суду, поки аналогічна справа за його позовом розглядалась в порядку цивільного судочинства, суд відхиляє з таких міркувань.

Правовий висновок щодо юрисдикції спорів щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень Велика Палата Верховного Суду виклала в постанові від 05 грудня 2018 року.

Цей висновок є обов`язковим для застосування не лише судами, але й учасниками відповідних правовідносин.

Отже, станом на 09 квітня 2019 року, тобто на час постановлення Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області ухвали, якою скасував заочне рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 червня 2018 року; а справа № 266/5270/17, призначена до судового розгляду в судовому засіданні; позивач мав бути обізнаним, що такі справи не належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Як позивач у цивільній справі Військова частина НОМЕР_1 могла скористатися своїми процесуальними правами та звернутися до місцевого суду, який розглядав справу в порядку цивільного судочинства, з заявами про залишення позову без розгляду чи про відмову від позову з метою звернення впродовж розумного строку з відповідним позовом до адміністративного суду. Однак позивач цього не зробив, хоча мав на це більш ніж достатньо часу (з 09 квітня 2019 року з моменту скасування заочного рішення у справі до 02 лютого 2021 року до постановлення судом першої інстанції рішення у справі № 266/5270/17 за наслідками її судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 183, 240, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

1. У задоволенні заяви позивача Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку звернення до суду відмовити.

2. Заяву відповідача ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду задовольнити.

3. Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди залишити без розгляду.

4. Ухвала постановлена у нарадчій кімнаті її вступна та резолютивна частина проголошені в підготовчому засіданні 13 вересня 2021 року.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.О. Кравченко