Справа № 215/1976/21
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2022-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 червня 2022 року м. Дніпросправа № 215/1976/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року (суддя Боженко Н.В.) у справі №215/1976/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради про визнанняпротиправним рішення, дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради, в якому просив:

- визнати протиправним та не чинним рішення від 20.07.2020 без реєстраційного номеру Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради;

- визнати діяльність Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради протиправною та зобов`язати вжити заходи для забезпечення абсолютного фундаментального права на державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії, де буде забезпечено для позивача рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму відповідно до правової позиції ст.ст.46, 48, 92 Конституції України, згідно заяви від 17.06.2020вх.829 та зазначити закон вимоги якого порушено ним відповідно до ст.249 КАС України.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у задоволенні заяви позивача про звільнення від сплати судового збору відмовлено, позов залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для усунення недоліків шляхом надання до суду:

- належним чином завіреної копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності позивача;

- доданих до позовної заяви матеріалів для направлення (вручення) відповідачу разом із примірником уточненої позовної заяви;

- обґрунтованого клопотання про звільнення або відстрочення сплати позивачем судового збору із наданням належних та достатніх доказів на підтвердження відповідних доводів доказів (довідка податкового органу про суми виплачених доходів та утриманих податків, також інші докази на підтвердження скрутного матеріального стану: довідка про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, документів про нарахування субсидій, документів про надання соціальної допомоги тощо) або документу

про сплату судового збору за подання адміністративного позову із позовними вимогами немайнового характеру у відповідності до Закону України "Про судовий збір" у розмірі 908,00 грн. або в іншому розмірі у випадку зміни розміру позовних вимог у відповідності до положень Закону України "Про судовий збір".

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку та доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду із цим позовом.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що у встановлений судом строк позивачем виявлені недоліки позовної заяви не усунуто, у зв`язку з чим наявні правові підстави для її повернення позивачеві на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю згідно статті 315 КАС України. Апеляційна скарга позивача фактично обгрунтована тим, що суд першої інстанції мав відкрити провадження за його адміністративним позовом, тим самим забезпечивши право позивача на захист порушеного права в судовому порядку. Вважає, що судом зроблено безпідставний висновок про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за подання позову, оскільки останнім надано до суду достатні докази для такого звільнення. Зазначає, що положеннями статті 43 КАС України не визначено обов`язок позивача надавати до суду копію паспорта. Вказує, що йому присвоєний ідентифікаційний номер, який був зазначений у позові, видана довідка УПСЗН про отримання щомісячної компенсаційної виплати, що в свою чергу свідчить про дієздатність позивача. Вважає, що судом зроблено безпідставний висновок про пропуск позивачем строку звернення до суду з позовом без урахування його права на повторне звернення до суду.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з огляду на її законність та обґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, як вбачається з ухвали від 24.05.2021 підставами для залишення позовної заяви без руху стали висновки суду про те, що:

по-перше, не надано копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності позивача;

по-друге, не надано копій доданих до позовної заяви матеріалів для направлення (вручення) відповідачу;

по-третє, позивачем не сплачено судовий збір за подання позовної заяви, а надані ним докази не є достатніми для звільнення позивача від такої сплати за поданою ним заявою;

по-четверте, позов поданий після закінчення установленого законом строку, а позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, які свідчать про поважність причин пропуску такого строку.

З такими підставами для залишення позовної заяви без руху, суд апеляційної інстанції в повній мірі не може погодитися, виходячи із наступного.

Так, що стосується посилань щодо не долучення позивачем до позовної заяви копії паспорта громадянина України на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності.

Слід зазначити, що Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено обов`язку надання особою доказів на підтвердження її адміністративної процесуальної дієздатності.

Тобто, неподання позивачем доказів на підтвердження його адміністративної процесуальної дієздатності в даному випадку, не може розглядатись як недолік позовної заяви і бути перешкодою для реалізації особою конституційного права доступу до правосуддя.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що статтями 160, 161 КАС України не передбачено долучення до позовної заяви документів, що посвідчують особу підписанта.

Судом встановлено, що адміністративний позов подано та підписано особисто позивачем ОСОБА_1 , в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що позивач є неповнолітнім або недієздатним, тому на час постановлення оскаржуваної ухвали у суду першої інстанції не було обґрунтованих підстав для сумніву в тому чи здатний позивач особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права і обов`язки.

Стосовно висновків суд першої інстанції щодо необхідності надання позивачем копій доданих до позовної заяви матеріалів до примірника позовної заяви, що підлягає направленню (врученню) відповідачу.

Відповідно до ч.1 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Отже, нормами КАС України дійсно передбачена необхідність подання разом з оригіналом позовної заяви її копій, а також копій доданих до неї документів, для інших учасників справи.

Судом встановлено, що разом із оригіналом позовної заяви позивачем надано до суду її копію для відповідача.

В додатках до позовної заяви позивачем зазначено лише один документ - копія позову, який і був наданий позивачем.

Згідно ч. 5 ст.161 КАС України у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, участь у судовому засіданні щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів, про забезпечення надання безоплатної правничої допомоги, якщо відповідний орган відмовив у її наданні, тощо.

Відтак, факультативними елементами позовної заяви є клопотання та заяви. Вони, у разі необхідності, окремо можуть додаватися до позовної заяви.

До оригіналу позовної заяви позивачем долучено, зокрема, заяву про витребування доказів, заяву про звільнення від сплати судового збору та поновлення строку звернення до суду із довідкою УПСЗН від 25.03.2021 №2670,

Суд першої інстанції, пропонуючи позивачеві надати копії таких документів для відповідача (задля подальшого їх направлення судом на адресу останнього у разі відкриття провадження у справі), не з`ясував чи є взагалі у відповідача потреба у таких документах з огляду на їх зміст.

Частиною 4 статті 161 КАС України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Названі документи, в розумінні ч.4 ст.161 КАС України, не є доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та подані позивачем з метою вчинення судом певних процесуальних дій. Вказані заяви та клопотання адресовані суду першої інстанції, та за вимогами КАС України підлягають вирішенню на стадії відкриття провадження чи підготовки справи до розгляду відповідними ухвалами суду.

Отже, на переконання суду апеляційної інстанції, в поданні до суду копій таких документів (для відповідача) немає нагальної потреби, оскільки вони не стосуються предмету спору.

Що стосується дотримання позивачем строку звернення до суду з позовом.

Як свідчать матеріали справи 29.03.2021 до суду першої інстанції надійшов позов ОСОБА_1 від 11.11.2020.

В заяві від 29.03.2021 року, поданою разом із позовною заявою, позивач просив поновити строк звернення до суду з позовом, зазначаючи, що 11.11.2020 він подав позов, але 26.03.2021 одержав ухвалу від 28.01.2022 Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №215/6273/20 про повернення позову. 29.03.2021, без пропуску строку від дати отримання ухвали 26.03.2021, позивач повторно подав позов від 11.11.2020.

Не заперечуючи висновків суду першої інстанції щодо необхідності подання позивачем, окрім заяви про поновлення строку звернення до суду з позовом, доказів поважності причин пропуску такого строку, як то визначено ч.6 ст.161 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що ОСОБА_1 в заяві про поновлення пропущеного строку від 29.03.2021 просив суд витребувати матеріали справи №215/6273/20 для дослідження наявних в них поштових повідомлень з підписом позивача, зокрема, про отримання ним 26.03.2021 ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду про повернення позову від 28.01.2022.

В ухвалі про залишення позову без руху суд першої існтанції вказав, що не встановив переконливих фактичних обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку, при цьому фактично жодної оцінки наведеним позивачем аргументам не надав. У свою чергу суд в даному випадку не був позбавлений можливості, з метою перевірки наведених позивачем обставин, дослідити інформацію, наявну в КП «ДСС».

Суд першої інстанції також не взяв до уваги право позивача на повторне звернення до суду з позовом, що гарантоване статтею 169 КАС України, та звернення з позовом повторно без зайвих зволікань (на третій день з моменту отримання ухвали про повернення попередньо поданого позову).

В той же час суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо невідповідності поданої позовної заяви положенням ч.3 ст.161 КАС України.

Згідно частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Досліджуючи матеріали позовної заяви, судом першої інстанції встановлено, що всупереч вимогам вищенаведеної норми, позивачем до позовної заяви документу про сплату судового збору не долучено. При цьому, ОСОБА_1 подано заяву про звільнення від сплати судового збору з посиланням на те, що розмір належного до сплати судового збору перевищує 5 відсотків його річного доходу.

За приписами частини першої статті 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Як слідує з наведених положень процесуального закону, вирішуючи питання про звільнення від сплати судового збору, суд враховує майновий стан сторони. Втім, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

На підтвердження своїх аргументів щодо тяжкого матеріального стану позивачем надано довідку Тернівського УПСЗН м.Кривий Ріг від 25.03.2021 №2670 про отримання ОСОБА_1 компенсаційних виплат за календарний 2020 рік.

Разом з тим, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, вищезазначена довідка не є достатнім доказом на підтвердження тяжкого майнового стану позивача, яким підтверджується факт неможливості сплати останнім судового збору, оскільки не містить відомостей про майновий стан заявника, який може мати інші джерела для існування та забезпечення своїх потреб, зокрема для сплати судового збору (довідка органу доходів і зборів, довідка про склад сім`ї та про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, документів про нарахування субсидій, документів про надання соціальної допомоги, відомості про вклади, нерухоме та рухоме майно з якого отримується дохід, компенсації, сукупний дохід родини тощо).

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір").

Як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, надана позивачем довідка УПСЗН не може бути єдиним належним доказом на підтвердження розміру річного доходу позивача - фізичної особи за весь попередній календарний рік. Доказів, що зазначені у довідці виплати є єдиним доходом, а також інших доказів щодо тяжкого матеріального стану, заявником до позовної заяви не надано.

Суд зазначає, що обов`язок щодо надання до суду переконливих доказів, які свідчать про неможливість сплати судового збору покладений саме на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням. Лише у разі неможливості самостійно подати такі докази з об`єктивних причин, особа повинна про це повідомити суд, заявивши відповідне клопотання про їх витребування. У поданій позовній заяві позивачем не наведено причин, які унеможливлюють самостійного подання до суду доказів його матеріального стану.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що надання таких доказів не може бути підставою лише для звільнення позивача від сплати судового збору, оскільки положення статті 133 КАС України передбачають і інший порядок вирішення питання щодо сплати судового збору, а саме: зменшення розміру належного до оплати судового збору, відстрочення або розстрочення сплати судового збору. Таких клопотань позивачем заявлено не було.

Зважаючи на те, що звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, а позивачем, окрім довідки УПСЗН, жодних інших документів на підтвердження скрутного матеріального становища не надано, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за поданою ним заявою є обгрунтованими.

Частинами першою та другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що при подачі позовної заяви ОСОБА_1 не дотримано вимог ст.161 КАС України в частині надання документу про сплату судового збору, при цьому надані ним докази не є достатніми для звільнення позивача від такої сплати, у зв`язку з чим у суду першої інстанції були наявні правові підстави для залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За змістом частини 5 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України,суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Отже, з огляду на приписи наведених норм права та не виконання позивачем вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху у встановлений судом строк, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обгрунтованість висновків суду першої інстанції, що позовна заява має бути повернута позивачеві.

З огляду на викладене, враховуючи те, що повернення позову не позбавляє ОСОБА_1 процесуальної можливості повторно звернутися до суду, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.315, ст.ст.316 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року по справі №215/1976/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у строки. які визначено ст..329 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 02.06.2022

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк