Справа № 600/6921/21-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2022-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/6921/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не розгляду та неприйняття рішення за його заявою від 19 жовтня 2021 року про надання статусу учасника бойових дій та видачу посвідчення встановленого зразка.

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути його заяву від 19 жовтня 2021 року та вирішити питання про надання статусу учасника бойових дій.

1.2. Ухвалою суду від 10.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

2.1. В обґрунтування позовних вимог позивача зазначає, що не погоджується з відмовою відповідача у винесенні на розгляд комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни питання про надання йому статусу учасника бойових дій та видачу посвідчення встановленого зразка.

2.2. Зазначає, що в період проходження служби у внутрішніх військах МВС СРСР з 24.12.1987 року по 18.10.1989 року за рішенням уряду СРСР виконував завдання в умовах збройних конфліктів в Азербайджанської ССР та Нагорно-Карабахської автономній області.

2.3. Наголошує на тому, що відповідно до пункт 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу», яким передбачено, що учасниками бойових дій визнаються колишні військовослужбовці, особи вільнонайманого складу, а також колишні бійці винищувальних батальйонів, взводів і загонів захисту народу та інших формувань, що брали безпосередню участь у бойових операціях по ліквідації диверсійно-терористичних груп фашистської Німеччини та інших незаконних формувань і груп на території колишнього Союзу PCP. Такий самий висновок зробив Другий апеляційний адміністративний суд від 11 вересня 2019 року у справі № 440/701/19.

2.4. Згідно виписок з наказів органів МВС СРСР, він проходив строкову військову службу у складі окремого батальйону у Нагірному Карабасі (м. Баку Азербайджанської PCP), де в цей період велись бойові дії і брав участь у військових операціях. Таким чином, хоча Азербайджанська PCP, Вірменська PCP та Молдавська PCP не включені у перелік держав і періодів бойових дій, в ході розгляду справи встановлено, що позивач виконував свій обов`язок по захисту Вітчизни в умовах масових заворушень та безпорядків при міжетнічних збройних конфліктах, які відбувались на території колишніх республік радянського Союзу, а тому доводи про відсутність підстав для визнання позивача учасником бойових дій, оскільки немає доказів самої участі у бойових діях, є не обґрунтованими.

2.5. Вважає, що має всі законні підстави для отримання статусу учасника бойових дій, а також отримання відповідного посвідчення

Позиція відповідача

2.6. Згідно поданого до суду відзиву представник позивача просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на їх безпідставність.

2.7. Так зазначає, що позивачем до позовної заяви не додано належних доказів про безпосередньою участь його саме в бойових діях на територіях Азербайджанської PCP та Нагорно-Карабахської автономній області, та те, що наявність обставин участі особи в бойових операціях по захисту Батьківщини (СРСР) може мати місце виключно у збройних конфліктах СРСР з іноземними державами, тоді як на території Азербайджанської PCP, Вірменської PCP та Молдавської PCP, як складових республік однієї держави відбувалися масові заворушення при внутрішніх міжетнічних збройних конфліктах.

2.8. Так, згідно пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 № 63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» затверджено перелік держав, яким надавалася допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу PCP, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, і періодів бойових дій на їх території.

2.9. Також, Азербайджанська PCP в вищезазначеному переліку відсутні. Позивач до категорії військових фахівців не належав.

2.10. Згідно Примітки 6 до Переліку, Генеральним штабом Збройних Сил колишнього Союзу PCP і після 1979 року направлялися військові фахівці в країни, на території яких велися бойові дії, але Генеральний штаб Збройних Сил України не володіє такою інформацією. Військовим фахівцям у таких випадках пільги надавалися на підставі довідок 10 Головного управління Генерального штабу Збройних Сил СРСР про їх особисту участь у бойових діях.

2.11. Отже, позивач за відсутності такої довідки до категорії військових фахівців про особисту участь у бойових діях не належав.

2.12. Таким чином, законодавство не передбачає визнання учасниками бойових дій осіб рядового складу органів внутрішніх справ, які в період з лютого 1989 року по 1992 року перебували у службових відрядженнях в Азербайджанської PCP для виконання службових обов`язків по охороні громадського порядку та наявність обставин участі особи в бойових операціях по захисту Батьківщини (СРСР) може мати місце виключно у збройних конфліктах СРСР з іноземними державами, тоді як на території Азербайджанської PCP, Вірменської PCP та Молдавської PCP, як складових республік однієї держави відбувалися масові заворушення при внутрішніх міжетнічних збройних конфліктах.

2.13. Отож законодавчі підстави для надання позивачу статусу учасника бойових дій відсутні, а вимоги позивача щодо зобов`язання МВС надати йому статус учасника бойових дій є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам законодавства.

2.14. При цьому, наголошує, що прийняття відповідного рішення за наслідками розгляду поданих документів щодо надання статусу учасника бойових дій належить до дискреційних повноважень Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, Положення про яку затверджено наказом МВС № 395 від 23.05.2019 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07 червня 2019 р. за № 588/33559).

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. Дослідженням матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 24 грудня 1987 року по 18 жовтня 1989 року проходив строкову військову службу у внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ СРСР на території Азербайджанської PCP, що підтверджується відомостями військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданим Чернівецьким міським військом комісаріатом 16.11.1987 року.

3.2. Згідно посвідчення до медалі серії НОМЕР_2 від 21.08.1989 року Указом Президії Верховної Ради СССР від 24 серпня 1989 року ОСОБА_1 був нагороджений медаллю «За бойові заслуги».

3.3. У жовтні 2021 року позивач звернувся до Міністерства внутрішніх справ України із заявою, в якій просив винести на розгляд комісії Міністерства внутрішніх справ матеріалів про надання йому статусу учасника бойових дій, оскільки брав участь у заходах надзвичайного стану в складі ВВ МВС СРСР, та виконував завдання в умовах збройних конфліктів в Нагірно - Карабахській автономній республіці (м. Баку Азербайджанської PCP)

3.4. За результатами розгляду поданої ОСОБА_1 заяви, листом від 09.11.2021 року №Б-28158/22 Департамент персоналу Міністерства внутрішніх справ України повідомив позивача про те, що у Переліку держав і періодів бойових дій на їх території, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 року №63, Азербайджанська РСР відсутня, а тому відсутні правові підстави для винесення на розгляд комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни питання про надання позивачу відповідного статусу. Також проінформовано, що при розгляді звернення позивача також враховані аналогічні правові позиції щодо застосування пункту 2 статті 6 Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та примітки 6 до зазначеного вище Переліку, які висловлені колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 18 травня 2010 року (№ 2І-74во10), 03 жовтня 2011 року (№ 21-162а11), 16 жовтня 2012 року (№ 21-337а12), 03 грудня 2013 року (№ 21-425а13) та 25 лютого 2014 року (№ 21-9а14).

ІV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА

4.1. Відповідно до статті 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ (далі - Закону №3551-ХІІ в редакції, чинній на час подання позивачем заяви до відповідача про надання статусу учасника бойових дій) ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

4.2. Згідно статті 5 Закону №3551-ХІІ учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Перелік підрозділів, що входили до складу діючої армії, та інших формувань визначається Кабінетом Міністрів України.

4.3. Пунктом 2 частини 1 статті 6 Закону № 3551-ХІІ визначено, що учасниками бойових дій визнаються: учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів). Військовослужбовці Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, поліцейські, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії. Перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

4.4. Так, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №63 від 08.02.1994 року «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» затверджено перелік держав, яким надавалася допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та ocіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, військовослужбовців Збройних Сил Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, і періодів бойових дій на їх території.

V. ПОЗИЦІЯ СУДУ

5.1. Надаючи оцінку цим правовідносинам, суд насамперед має визначити проблему, яка породила наявний правовий конфлікт.

5.2. Предметом цього позову є бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не розгляду та неприйняття рішення за заявою позивача про надання статусу учасника бойових дій та видачу посвідчення встановленого зразка.

5.3. Судом у цій справі встановлено, що ОСОБА_1 в період з 24 грудня 1987 року по 18 жовтня 1989 року проходив строкову військову службу у внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ СРСР на території Азербайджанської PCP, що підтверджується відомостями військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданим Чернівецьким міським військом комісаріатом 16.11.1987 року. Згідно посвідчення до медалі серії НОМЕР_2 від 21.08.1989 року Указом Президії Верховної Ради СССР від 24 серпня 1989 року ОСОБА_1 був нагороджений медаллю «За бойові заслуги».

5.4. Однак, суд наголошує, що у Переліку держав і періодів бойових дій на їх території, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 року №63, Азербайджанська РСР відсутня.

5.5. Отже, позивач перебував у відрядженні в межах своєї держави СРСР, до складу якого на той час входили Вірменська, Молдавська, Грузинська та Азербайджанська РСР.

5.6. Крім того, пунктом 6 примітки до Переліку держав і періодів бойових дій на їх території визначено, що Генеральним штабом Збройних Сил колишнього Союзу РСР і після 1979 року направлялися військові фахівці в країни, на території яких велися бойові дії, але Генеральний штаб Збройних Сил України не володіє такою інформацією. Військовим фахівцям у таких випадках пільги надавалися на підставі довідок 10 Головного управління Генерального штабу Збройних Сил СРСР про їх особисту участь у бойових діях.

5.7. Тобто, положення примітки 6 до вказаного Переліку щодо можливості визнання осіб учасниками бойових дій, якщо такі мали місце в інших країнах після грудня 1979 року та не названі у Переліку, поширюються лише на військових фахівців, яких Генеральний штаб Збройних Сил колишнього Союзу РСР направляв у країни, на території яких велися бойові дії, і пільги яким надавалися на підставі довідок 10 Головного управління Генерального штабу Збройних Сил колишнього Союзу РСР про їх особисту участь у бойових діях.

5.8. Проте, позивачем не надано довідки 10-го Головного управління Генерального штабу Збройних Сил СРСР про його особисту участь у бойових діях Азербайджанської РСР.

5.9. Частиною 5 статті 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5.10. Так, у постанові від 24.06.2021 у справі № 240/9932/20 Верховний Суд зазначив про те, що дія Постанови №63 поширюється тільки на:

- осіб миротворчого контингенту до 31 грудня 2005 року та військовослужбовців Служби безпеки і Служби зовнішньої розвідки, направлених у відрядження до Республіки Ірак з метою забезпечення в умовах посилення терористичних посягань безпеки дипломатичної установи України, її співробітників та членів їх сімей;

- осіб начальницького складу органів внутрішніх справ та військовослужбовців внутрішніх військ МВС, які перебували 17 березня 2008 року в складі миротворчого персоналу органів внутрішніх справ на території Автономного Краю Косово (Республіка Сербія, колишня Югославія).

Обов`язковою умовою надання статусу учасника бойових дій є встановлення факту участі особи у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ на території інших держав.

5.11. Окрім цього, у постанові від 28.10.2021 року №826/191417/18 Верховний Суд вказав на те, що наявність обставин участі особи в бойових операціях по захисту Батьківщини (СРСР) може мати місце виключно у збройних конфліктах СРСР з іноземними державами, тоді як на території Азербайджанської РСР, Вірменської РСР та Молдавської РСР, як складових республік однієї держави відбувалися масові заворушення при внутрішніх міжетнічних збройних конфліктах.

Положення пункту 2 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не поширюються на осіб, які проходили військову службу та приймали участь в охороні громадського порядку на території республік Закавказзя.

Зі змісту примітки 6 до Переліку держав і періодів бойових дій на їх території щодо можливості визнання осіб учасниками бойових дій, якщо такі мали місце в інших країнах після 1979 року та не названі у цьому Переліку, вбачається, що її положення поширюються лише на військових фахівців, яких Генеральний штаб Збройних Сил колишнього Союзу РСР направляв у країни, на території яких велися бойові дії, і пільги яким надавалися на підставі довідок 10 Головного управління Генерального штабу Збройних Сил колишнього Союзу РСР про їх особисту участь у бойових діях. Відсутність вищезазначених обставин виключає можливість визнання учасниками бойових дій після грудня 1979 року осіб, які виконували спеціальні завдання в умовах надзвичайного стану та при вирішенні збройних конфліктів, відновлення законності та правопорядку на території колишніх республік Союзу РСР.

5.12. Щодо доводів позивача про застосування до спірних правовідносин пункту 5 частини 1 статті 6 Закону № 3551-ХІІ, то суд зазначає, що на момент виконання позивачем завдань з охорони громадського порядку та спеціальних завдань на території Азербайджанської РСР, останній мав статус не колишнього військовослужбовця або особи вільнонайманого складу, а військовослужбовця внутрішніх військ МВС Української РСР, що виключає наявність підстав для визнання позивача учасником бойових дій згідно з пунктом 5 частини 1 статті 6 Закону № 3551-ХІІ.

VІ. ВИСНОВКИ СУДУ

6.1. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною 2 статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.

6.2. Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

6.3. Дослідженням матеріалів справи встановлено, що відповідач, відмовляючи позивачу у наданні позивачу статусу ветерана органів внутрішніх справ та видачі відповідного посвідчення та нагрудного знака, діяв на підставі Конституції та законів України, натомість з матеріалів справи не вбачається порушення прав позивача.

6.4. За таких обставин суд прийшов до висновку, що зазначений позов не підлягає задоволенню з підстав викладених у його мотивувальній частині.

VІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

7.1. У цій справі позивач не сплачував судовий збір, оскільки звільнений від нього відповідно до Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 року, №3674-VI. При цьому, з огляду на те, що у задоволенні позову відмовлено, суд не присуджує та не стягує у цій справі судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач Міністерство внутрішніх справ України (м. Київ, вул. Академіка Богомольця, буд. 10, ).

Суддя О.В. Анісімов