Справа № 185/8681/21
Суддя: Бондаренко В. М.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/8681/21
Провадження № 2-а/185/8/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2022 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора ВБДР УПП Дніпропетровської області старшого лейтенанта поліції Яворського Ігоря Костянтиновича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Затишне місто» Павлоградської міської ради, Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, суд -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до старшого інспектора ВБДР УПП Дніпропетровської області старшого лейтенанта поліції Яворського Ігоря Костянтиновича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Затишне місто» Павлоградської міської ради, Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в якому просить суд скасувати постанову старшого інспектора ВБДР УПП Дніпропетровської області старшого лейтенанта поліції Яворського Ігоря Костянтиновича серії БАА № 569975 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 13 липня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 020,00 грн., закрити провадження у справі за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 140 КУпАП за те, що начебто він 25.05.2021 року о 12-50 год. у м. Павлограді по вул. Харківська, 7-Д (в районі АЗС «БРСМ»), як директор КП «Затишне місто», будучи посадовою особою відповідальною за утримання дороги за вищевказаною адресою, допустив руйнування кришки люка оглядового колодязя, не вжив своєчасних заходів з її ремонту та заміни, а за неможливості це зробити, не вжив заходів з термінового огородження та позначення відповідними знаками даної земельної ділянки. чим порушив вимоги п. 3.1.1., 3.1.10. ДСТУ 3587-97, п. 11 постанови КМУ від 30.03.1994 року № 198. У свою чергу, він пояснив відповідачу про те, що не згоден із вказаним правопорушенням, та відповідач без належних доказів та підстав притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП.

У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Старший інспектор ВБДР УПП Дніпропетровської області старший лейтенант поліції Яворський Ігор Костянтинович у судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого просив розгляд справи проводити за його відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю, вважаючи свої дій правомірними.

Представник Комунального підприємства «Затишне місто» Павлоградської міської ради у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України у судове засідання не з`явився, надав суду пояснення на позов, відповідно до змісту якого вважає постанову старшого інспектора ВБДР УПП Дніпропетровської області старшого лейтенанта поліції Яворського Ігоря Костянтиновича серії БАА № 569975 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 13.07.2021 року законною та складеною з урахуванням норм діючого законодавства, тому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи проводити за його відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, встанови наступне.

Судом встановлено, що 13 липня 2021 року відносно ОСОБА_1 старшим інспектором ВБДР УПП Дніпропетровської області старшим лейтенантом поліції Яворським Ігорем Костянтиновичем була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 569975, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 020,00 грн.

Відповідно до вищевказаної постанови ОСОБА_1 25.05.2021 року о 12-50 год. у м. Павлограді по вул. Харківська, 7-Д (в районі АЗС «БРСМ»), як директор КП «Затишне місто», будучи посадовою особою відповідальною за утримання дороги за вищевказаною адресою, допустив руйнування кришки люка оглядового колодязя, не вжив своєчасних заходів з її ремонту та заміни, а за неможливості це зробити, не вжив заходів з термінового огородження та позначення відповідними знаками даної земельної ділянки, чим порушив вимоги п. 3.1.1., 3.1.10. ДСТУ 3587-97, п. 11 постанови КМУ від 30.03.1994 року № 198.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальними правилами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За визначенням, наведеним у статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В даному випадку оскаржуваною постановою серії БАА № 569975 від 13.07.2021 року позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Правилами частини 1 статті 140 Кодексу України про адміністративне правопорушення встановлено відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху у вигляді накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом правопорушень, передбачених даною статтею, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених коментованою статтею, характеризується наявністю як умислу, так і необережності.

Суб`єктом правопорушень, передбачених частиною 1 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення є посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів.

Як встановлено статтею 9 Кодексу України про адміністративне правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За приписами статті 14 Кодексу України про адміністративне правопорушення посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

З аналізу вищезазначених норм права випливає, що суб`єкт правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 140 Кодексу України про адміністративне правопорушення - спеціальний, а саме: посадова особа, відповідальна за додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів.

Законом України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 р. № 2862-IV встановлено правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг.

За змістом статті 8 Закону України «Про автомобільні дороги» автомобільні дороги загального користування поділяються на автомобільні дороги державного та місцевого значення.

Приписами статті 16 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Вулиці і дороги міст та інших населених пунктів поділяються на магістральні дороги (безперервного руху та регульованого руху), магістральні вулиці загальноміського значення (безперервного руху та регульованого руху), магістральні вулиці районного значення, а також вулиці і дороги місцевого значення.

Проїзна частина доріг, штучні споруди (мости і шляхопроводи), технічні засоби організації дорожнього руху та зовнішнє освітлення на вулицях і дорогах міст та інших населених пунктів можуть передаватися безоплатно в державну власність, а також з державної в комунальну власність за рішенням відповідних органів місцевого самоврядування та Кабінету Міністрів України.

Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про автомобільні дороги» управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться.

Нормами статті 19 Закону України «Про автомобільні дороги» встановлено, що основними обов`язками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є:

1) забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів;

2) організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами та нормами;

3) видача дозволів на прокладання нових та ремонт існуючих мереж у межах «червоних ліній» вулиць і доріг міст та інших населених пунктів;

4) завчасне оповіщення учасників руху і мешканців міст та інших населених пунктів про строки та порядок тимчасового обмеження або припинення руху транспортних засобів;

5) здійснення статистичного обліку та паспортизації вулиць і доріг міст та інших населених пунктів;

6) забезпечення дотримання норм природоохоронного законодавства у процесі будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів;

7) видача в установленому порядку дозволів на тимчасове припинення руху.

Статтею 21 Закону України «Про автомобільні дороги» регламентовано, що органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за:

1) стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів;

2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів;

3) розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв;

4) відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

Як встановлено судом та підтверджується інформацією з офіційного сайту виконавчого комітету Павлоградської міської ради, його структурний підрозділ - Управління комунального господарства та будівництва здійснює діяльність з загального керівництва об`єктами та підприємствами житлово-комунального господарства міста відповідно до законодавства України, несе відповідальність за їх розвиток, забезпечує їх належне утримання та ефективну експлуатацію, контролює рівень та якість послуг, які надають населенню в межах, визначених чинним законодавством. Відділ комунального господарства управління комунального господарства та будівництва здійснює діяльність з реалізації державної політики у сфері комплексного розвитку житлово- комунального господарства, зокрема, і утримання дорожнього господарства та благоустрою.

Відповідно до довідки КП «Затишне місто» Павлоградської міської ради № 981/21 від 26.10.2021, дороги та автостради розташовані в межах міста Павлоград Дніпропетровської області не обліковуються на балансі комунального підприємства.

За приписами пункту 8 частини 1 статті 20 Закону України «Про автомобільні дороги», органи місцевого самоврядування в частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів мають право здійснювати капітальний та поточний ремонт вулиць і доріг населених пунктів та інших доріг, які є складовими автомобільних доріг державного значення, за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів.

Положеннями статті 245 Кодексу України про адміністративне правопорушення визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до приписів статті 280 Кодексу України про адміністративне правопорушення посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В ході судового розгляду встановлено, що відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, не з`ясовано, чи належить до компетенції саме позивача, як посадової особи - директора Комунального підприємства «Затишне місто», та, зокрема, до функцій самого комунального підприємства, ремонт і утримання вулиць та доріг у м. Павлоград.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт порушення позивачем вимог п. 3.1.1., 3.1.10. ДСТУ 3587-97, п. 11 постанови КМУ від 30.03.1994 року № 198 відповідними доказами.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не навів заперечень, які могли б спростувати доводи позивача, та не надав належних доказів в розумінні ст. 251 КУпАП на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, а відтак відповідач не довів правомірність винесення ним оскаржуваної постанови.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р. та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 р.) зазначено, що суд при оцінці доказів у конкретній справі повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

З урахуванням зазначених вище обставин, суд приходить до висновку щодо неправомірності дій відповідача під час складання оскаржуваної постанови та про необхідність скасувати постанову серії БАА № 569975 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 13 липня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 020,00 грн. та закрити справу.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 5-8, 9, 73, 77, 242, 243, 245, 250, 286, 293, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до старшого інспектора ВБДР УПП Дніпропетровської області старшого лейтенанта поліції Яворського Ігоря Костянтиновича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Затишне місто» Павлоградської міської ради, Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - задовольнити у повному обсязі.

Постанову старшого інспектора ВБДР УПП Дніпропетровської області старшого лейтенанта поліції Яворського Ігоря Костянтиновича серії БАА № 569975 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 13 липня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 020,00 грн. - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 140 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 295 КАС України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причини, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 15.1 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України подання апеляційної скарги здійснюється в паперовій формі. Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Бондаренко