Справа № 320/809/21
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/809/21 Суддя (судді) першої інстанції: Дудін С.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №0-1027 від 18.11.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує що податковим повідомленням-рішенням від 18.11.2020 №0-1027 їй нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017-2019 року на загальну суму 28 117,26 грн, з чим позивач не погоджується, стверджує, що не є власником об`єктів нерухомого майна, які в розумінні Податкового кодексу України є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Окрім того позивач вважає, що контролюючим органом не дотримано строку для визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік, оскільки право на визначення податку за попередні періоди виникло у контролюючого органу лише у 2018 році, а також на думку позивача контролюючий орган у протиправний спосіб визначив об`єкт, на який нараховується податок та здійснив розрахунок відповідного податку.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 18.11.2020 №0-1027 в частині нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік у розмірі 8 108,80 грн, у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції від 15 грудня 2021 року, в частині, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати його у відповідній частині та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо об`єктів оподаткування та реєстрації за позивачем нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_1 , а також ОСОБА_1 не надавала контролюючому органу жодних оригіналів документів, що підтверджують її право власності на ці об`єкти оподаткування.

Виходячи з такого, на думку апелянта відповідачем порушено спосіб визначення бази оподаткування об`єктів нежитлової нерухомості, визначений пп.266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України, а саме: відомості про площу нежитлових будівель контролюючим органом отримано не з чинного реєстру , а з Реєстру прав власності на нерухоме майно, який втратив чинність з 01.01.2013 на підставі наказу Мінюсту від 14.12.2012 №1844/5.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 04 березня 2022 року.

ГУ ДПС у Київській області відзиву на апеляційну скаргу не подавало, апеляційну скаргу ГУ ДПС у Київській області повернуто апелянту відповідно до ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2022 року у цій справі.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Беручи до уваги те, що судом першої інстанції справу розглянуто в порядку письмового провадження та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для здійснення розгляду справи за участі сторін.

Перевіривши повноту встановлення Київським окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.11.2020 №0-1027, яким ОСОБА_1 нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальну суму 28 117,26 грн., з яких за 2017 рік - 10 574,38 грн., за 2018 рік - 9 434,08 грн. та за 2019 рік - 8 108,80 грн. (а.с.4).

Не погоджуючись з правомірністю прийняття контролюючим органом спірного податкового повідомлення-рішення, позивач подала скаргу до Державної податкової служби України, за результатами розгляду якої Державною податковою службою України прийнято рішення від 11.01.2021 №59/Б/99-00-06-01-04-09, яким податкове повідомлення-рішення від 18.11.2020 №0-1027 залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення (а.с.9).

У вказаному рішенні контролюючий орган зазначив, що відповідно до даних АІС "Податковий блок" за позивачем як за власником рахується нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 253,40 кв.м.

Незгода позивача із висновками податкового органу та оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням зумовила звернення до адміністративного суду.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції від 15 грудня 2021 року, колегія суддів виходить з того, що відповідно до пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п.п.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України).

Пунктом 266.3 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі його часток.

Відповідно до підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Пунктом 266.1 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку; б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку; в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку; г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно з підпунктом 266.8.1 пункту 266.8 статті 266 Податкового кодексу України у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності (підпункт 266.8.2 пункту 266.8 статті 266 Податкового кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, до укладення шлюбу позивачка мала прізвище ОСОБА_2 .

Виходячи з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта позивач у період, охоплений оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням (2017-2019 роки), була власником таких об`єктів нерухомого майна:

- нежитлова будівля, літ. «А», площею 43,0 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 (дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 31.08.2008; підстава виникнення права власності: рішення третейського суду від 26.02.2008);

- нежитлова будівля-гуртожиток, літ. «А», площею 199,3 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2 (дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 31.08.2008; підстава виникнення права власності: рішення третейського суду від 26.02.2008);

- нежитлові будівлі: літ. «А», площею 116,4 кв. м., «Б», площею 137,00 кв. м. та споруди, за адресою: АДРЕСА_1 (дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 31.08.2008; підстава виникнення права власності: рішення третейського суду від 26.02.2008; 31.12.2020 запис у Реєстрі був погашений на підставі знищення об`єкта);

- квартира в житловому будинку, площею 50,0 кв. м. за адресою: АДРЕСА_3 (дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 19.08.2019; підстава виникнення права власності: договір дарування від 19.08.2019).

Об`єктом оподаткування відповідно до оскаржуваного податкового повідомленням-рішенням є нежитлові будівлі: літ. «А», площею 116,4 кв. м., «Б», площею 137,00 кв. м. та споруди, за адресою: АДРЕСА_1 .

Погашення запису про власність об`єкту нерухомого майна у зв`язку з його знищенням відбулося 31.12.2020, тобто після виникнення спірних правовідносин.

Відтак, у спірний період ОСОБА_1 рахувалася власником нежитлових будівель літ. "А", площею 116,4 кв.м. та літ. "Б", площею 137,00 кв.м. та споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Іншого колегії суддів не доведено та не підтверджено достатніми та переконливими доказами.

В апеляційній скарзі позивач стверджує, що контролюючий орган визначив об`єкт, на який нараховується податок у непередбачений законом спосіб та здійснив розрахунок відповідного податку.

Оцінюючи такі доводи позивача, судова колегія зазначає, що за розрахунком ГУ ДПС у Київській області податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018-2019 роки складає:

- за 2018 рік: 253,4 кв.м. х 3723,00 грн. х1%= 9434,08 грн.;

- за 2019 рік: 253,4 кв.м. х 4173,00 грн. х1%= 10574,38 грн., де:

253,4 кв.м. - площа об`єкту нерухомого майна, 1% - ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до Законів України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" та розмір мінімальної заробітної плати у 2018 році складав з 1 січня - 3723 грн.

Відповідно до Законів України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" та розмір мінімальної заробітної плати у 2019 році складав з 1 січня - 4173,00 грн.

Враховуючи, що розмір ставки відповідного податку встановлений на рівні 1%, що не перевищує граничний розмір, визначений пп.266.5 ст.266 Податкового кодексу України, розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018-2019 роки, який має бути сплачений позивачем як власником нежитлових будівель літ. "А" та літ. "Б", загальною площею 253,40 кв.м. та споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , становить:

- за 2018 рік : 9434,08 грн. (253,40 кв.м. х 3723,00 грн. х 1%/100%);

- за 2019 рік: 10574,38 грн. (253,40 кв.м. х 4173,00 грн. х 1%/100%), що загалом становить 20 008,46 грн.

Отже, контролюючий орган у межах чинного законодавства нарахував позивачу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018-2019 роки на загальну суму 20 008,46 грн, тому підстави для визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в цій частині відсутні.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року у справі №320/809/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Л.О. Костюк

О.Є. Пилипенко