Справа № 280/378/20
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2022-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 червня 2022 року

Київ

справа №280/378/20

адміністративне провадження №К/9901/35043/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження за скаргою Офісу Генерального прокурора на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року у справі №280/378/20

за позовом ОСОБА_1 до Генерального прокурора Рябошапки Руслана Георгійовича, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення, наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Генерального прокурора Рябошапки Руслана Георгійовича, Офісу Генерального прокурора про;

- визнання протиправним та скасування рішення кадрової комісії № 2 «Про неуспішне проходження прокурором атестації» від 05 грудня 2019 року №11;

- визнання протиправним та скасування наказу Генерального прокурора Р. Рябошапки від 21 грудня 2019 року № 2084ц про звільнення його з посади заступника начальника першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованої злочинністю, Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України та органів прокуратури;

- поновлення на посаді в Офісі Генерального прокурора, рівнозначній посаді, яку він займав станом на день звільнення в Генеральній прокуратурі України;

- стягнення з Офісу Генерального прокурора середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року позов задоволено.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року, закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року у справі №280/378/20.

18 грудня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Офісу Генерального прокурора на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року у справі №280/378/20.

Ухвалою Верховного Суду від 28.12.2020 відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

15 січня 2021 року та 30 березня 2021 року від ОСОБА_1 надійшли клопотання про закриття касаційного провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 339 КАС України, в яких позивач просить закрити касаційне провадження за скаргою на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року у справі №280/378/20.

В обґрунтування вказаних клопотань позивачем зазначається, що зі змісту вказаної касаційної скарги вбачається, що наявність повноважень на підписання касаційної скарги Т. Цимбалістий обґрунтовує наступними документами: Положенням про Департамент представництва інтересів держави в судів Офісу Генерального прокурора, затвердженого наказом Генерального прокурора від 27.07.2020; наказом Генерального прокурора від 27.07.2020 №1887ц, яким Т. Цимбалістого призначено на посаду прокурора відділу представництва інтересів органів прокуратури першого управління Департаменту представництва інтересів держави в суді Офісу Генерального прокурора, а також довіреністю Генерального прокурора на представництво у судах Офісу Генерального прокурора від 04.08.2020, які, як вважає позивач, не підтверджують права Т. Цимбалістого представляти Офіс Генерального Прокурора у порядку самопредставництва. Після підписання касаційної скарги і відкриття касаційного провадження у даній справі наказом Генерального прокурора від 25.02.2021 №49 Т. Цимбалістого уповноважено представляти інтереси Офісу Генерального прокурора в судах України, у т.ч. з правом підписання, подання процесуальних документів. А відтак, як вважає позивач, станом на дату підписання касаційної скарги та відкриття касаційного провадження у даній адміністративній справі у працівника Офісу генерального прокурора Т. Цимбалістого було відсутнє право підпису процесуального документу - касаційної скарги.

ОСОБА_1 також вказує, що станом на дату підписання касаційної скарги та відкриття касаційного провадження у даній справі, згідно із відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, особою, яка уповноважена представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами або особами, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи була відсутня інформація щодо можливості Т. Цимбалістим здійснювати представництво Офісу Генерального прокурора.

Позивач посилається на правову позицію, відображену в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.11.2020 у справі №908/592/19, в ухвалі Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26.03.2020 у справі №520/9703/19, згідно якої вказується наступне.

З метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр, Реєстр) (частина перша статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі, серед інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (частина третя статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, закріплений статтею 10 вказаного Закону, яка, зокрема, визначає, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Отже, відсутність відповідного запису у реєстрі є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням відсутності таких відомостей (інформації) для будь-якого державного органу, яким є і суд

ОСОБА_1 також зазначається, що пунктом 3 Положення про Департамент представництва інтересів держави в судів Офісу Генерального прокурора передбачені основні завдання Департаменту, а пунктом 5.8. - наступні повноваження прокурорів відділу: «готують і подають до суду відзиви на позовні заяви, відповіді на відзиви, пояснення, заяви, клопотання, заперечення, апеляційні, касаційні скарги, інші процесуальні документи у справах, у яких Офіс Генерального прокурора (Генеральну прокуратуру України), посадових і службових осіб, що діють від його (її) імені, Генерального прокурора залучено як відповідачів або третіх осіб, та у справах за позовами Офісу Генерального прокурора (Генеральної прокуратури України) як юридичної особи (самопредставництво), що розглядаються в усіх судах України». Отже, даним Положенням повноваження із підписання касаційних скарг на рішення суду не покладено на прокурора відділу представництва інтересів органів прокуратури, а лише здійснювати підготовку та подання касаційної скарги та інших процесуальних документів.

Позивач вважає, що так як Наказом Генерального прокурора від 25.02.2021 №49 «Про надання права представляти інтереси офісу Генерального прокурора в судах України в порядку самопредставництва» Т. Цимбалістого уповноважено представляти інтереси Офісу Генерального Прокурора в судах України, у т.ч. з правом підписання, подання процесуальних документів, то ці обставини свідчать про те, що відповідачем визнано факт необхідності організації належного представництва шляхом надання належних доказів на підтвердження повноважень.

Розглянувши вказані клопотання про закриття касаційного провадження, колегія суддів зазначає таке.

Частинами першою, третьою та четвертою статті 55 КАС України встановлено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Відповідно до підпункту 19 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02 червня 2016 року №1401-VIII.

Відповідно до змін розділ XV "Перехідні положення" Основного Закону України було доповнено пунктом 11, який передбачає, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року (абзац перший пункту). Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюватиметься з 1 січня 2020 року (абзац другий пункту).

Водночас, пунктом 11 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України врегульовані саме питання представництва. Про "самопредставництво" в Конституції України не йдеться, воно передбачено лише відповідними положеннями процесуальних кодексів.

За загальним правилом право на самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови колегіального виконавчого органу діяти від імені такої особи, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Разом з тим, змінами, внесеними до КАС України Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення" від 18 грудня 2019 року № 390-IX розширено випадки самопредставництва юридичної особи, суб`єкта владних повноважень і визначено, що "юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені" та визначено перелік документів, що можуть підтвердити відповідні повноваження: закон, статут, положення, трудовий договір (контракт).

З аналізу цієї норми закону вбачається, що допуск особи до участі у справі та визнання належно вчиненими будь-яких інших з переліку передбачених статтею 44 КАС України процесуальних прав можливий за умови сукупної наявності обох цих умов. Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 липня 2020 року у справі № 9901/39/20 виклала наступну правову позицію.

Так, Великою Палатою Верховного Суду встановлено, що у справі № 9901/39/20 клопотання про зупинення провадження у справі підписано головним спеціалістом відділу представництва інтересів ВРП у судах.

На підтвердження своїх повноважень головним спеціалістом відділу представництва інтересів ВРП у судах надано належним чином завірені копії: наказу ВРП від 24 березня 2017 року № 68-к «Про переведення»; рішення ВРП від 23 березня 2017 року № 579/0/15/17 «Про затвердження Положення про секретаріат Вищої ради правосуддя» з відповідним Положенням; Положення про правове управління секретаріату Вищої ради правосуддя; Положення про відділ представництва інтересів Вищої ради правосуддя в судах правового управління секретаріату Вищої ради правосуддя; Положення про відділ нормативно-правової роботи та підготовки проектів консультативних висновків правового управління секретаріату Вищої ради правосуддя; посадової інструкції головного спеціаліста відділу представництва інтересів Вищої ради правосуддя в судах правового управління Вищої ради правосуддя; посадової інструкції головного спеціаліста відділу нормативно-правової роботи та підготовки проектів консультативних висновків правового управління секретаріату Вищої ради правосуддя.

Також Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що пунктом 2.2 Положення про відділ передбачено, що відділ представництва інтересів ВРП у судах правового управління секретаріату ВРП здійснює представництво (самопредставництво) ВРП, Комісії з питань вищого корпусу державної служби в системі правосуддя та членів ВРП в судах під час розгляду судових справ, в органах державної влади та органах місцевого самоврядування України, підприємствах, установах і організаціях, а також міжнародних організаціях.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду оцінивши зміст документів, які були додані до клопотання про зупинення провадження у справі на підтвердження повноважень здійснення самопредставництва, в тому числі і Положення про відділ представництва інтересів Вищої ради правосуддя в судах правового управління секретаріату Вищої ради правосуддя, дійшла висновку про те, що вони є достатніми для підтвердження повноважень головного спеціаліста відділу представництва інтересів ВРП у судах на здійснення самопредставництва ВРП у суді під час розгляду цієї справи, у тому числі для подання зазначеного клопотання.

Відповідно до матеріалів касаційної скарги у цій справі, остання підписана представником Офісу Генерального прокурора Т. Цимбалістим.

На підтвердження своїх повноважень звернення до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою останнім надано копію довіреності від 04.08.2020 № 15/1/2-593-20, копію наказу Генерального прокурора від 27.07.2020 №1887ц, копію витягу з Положення про Департамент представництва інтересів держави в суді Офісу Генерального прокурора.

Дослідивши вказані докази на підтвердження повноважень представника (самопредставника) Офісу Генерального прокурора, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до копії довіреності від 04.08.2020 № 15/1/2-593-20 Генеральний прокурор І. Венедіктова уповноважує Цимбалістого Тараса Олеговича - прокурора відділу представництва інтересів органів прокуратури першого управління Департаменту представництва інтересів держави в суді Офісу Генерального прокурора, представляти в судах у цивільних, адміністративних, господарських справах Офіс Генерального прокурора, регіональні (обласні), місцеві (окружні) прокуратури, Генерального прокурора, інших посадових і службових осіб, які діють від імені органу прокуратури, що є стороною або третьою особою у справі. З цією метою Цимбалістому Т.О. делегуються права, передбачені статтями 43, 49, 52, 53, 58, 64, 424 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 44, 47, 49, 51, 55, 60, 362 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 42, 46, 49, 50, 56, 61, 321 Господарського процесуального кодексу України, у тому числі на повну або часткову відмову від позовних вимог, визнання позову, зміну предмета або підстав позову, укладання мирової угоди, оскарження рішень, постанов та ухвал суддів, подання заяв про перегляд судових рішень на нововиявленими та виключними обставинами, а також на засвідчення копій цієї довіреності.

Згідно із наказом Генерального прокурора від 27.07.2020 №1887ц Цимбалістого Тараса Олеговича призначено на посаду прокурора відділу представництва інтересів органів прокуратури першого управління Департаменту представництва інтересів держави в суді Офісу Генерального прокурора.

З аналізу положення частини третьої статті 55 КАС України вбачається, що суб`єкт владних повноважень може брати участь у справі через іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені, зокрема, відповідно до положення (самопредставництво суб`єкта владних повноважень).

Відповідно до пунктів 1, 2, 7 частини першої статті 9 Закону України «Про Прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII) Генеральний прокурор: представляє прокуратуру у зносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями, а також прокуратурами інших держав та міжнародними організаціями; організовує діяльність органів прокуратури України, у тому числі визначає межі повноважень Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур у частині виконання конституційних функцій; затверджує акти з питань щодо внутрішньої організації діяльності органів прокуратури, у тому числі щодо електронного документообігу.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону № 1697-VII Генеральний прокурор видає накази з питань, що належать до його адміністративних повноважень, у межах своїх повноважень, на основі та на виконання Конституції і законів України.

Так, наказом Генерального прокурора від 27 липня 2020 року № 336 затверджено Положення про Департамент представництва інтересів держави в суді Офісу Генерального прокурора.

Згідно з абзацом 2 пункту 3 Положення № 336 основні завдання Департаменту є організація та здійснення представництва в суді органів прокуратури, участі в розгляді судами справ, стороною або третьою особою в яких виступає прокуратура, її посадові та службові особи (самопредставництво).

Підпунктом 2.1. Положення встановлено, що до структури Департаменту входять, зокрема, відділ представництва інтересів органів прокуратури.

Відповідно до пункту 5.2.9 Положення № 336 прокурори відділу представництва інтересів органів прокуратури забезпечують участь у розгляді справ у цивільному, адміністративному та господарському судочинстві в порядку самопредставництва Офісу Генерального прокурора (Генеральної прокуратури України), посадових і службових осіб, які діють від його (її) імені, Генерального прокурора, які є стороною або третьою особою, у справах за позовами Офісу Генерального прокурора (Генеральної прокуратури України) як юридичної особи в судах усіх інстанцій, розташованих у місті Києві, зокрема участь у судових засіданнях, організацію, підготовку та подання у таких справах відзивів на позовні заяви, відповідей на відзиви, пояснень, заяв, клопотань, заперечень, апеляційних, касаційних скарг, інших процесуальних документів, реалізацію інших прав і обов`язків, передбачених законодавством про адміністративне, господарське, цивільне судочинство, а також за дорученням керівництва Офісу Генерального прокурора - участь у таких справах, що розглядаються в інших регіонах.

Колегія суддів вважає, що приписами Положення № 336 передбачено повноваження прокурорів відділу представництва інтересів органів прокуратури здійснювати самопредставництво Офісу Генерального прокурора в тому числі у спосіб підготовки та подання касаційних скарг, що включає у себе право підписання таких касаційних скарг, як складової частини у процесі оскарження судових рішень.

Таким чином, вважати, що касаційна скарга була підписана не уповноваженою на те особою, яка не мала право на її підписання, не знайшло свого підтвердження. При відкритті касаційного провадження, процесуальних перешкод які б не надавали такої можливості встановлено не було.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалі Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 27.01.2021 у справі №380/1662/20.

Посилання позивача на правові позиції, відображені в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.11.2020 у справі №908/592/19, в ухвалі Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26.03.2020 у справі №520/9703/19 та в ухвалі Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 09.06.2020 у справі №917/751/19, в ухвалі Касаційного адміністративного Суду в складі Верховного суду від 03.03.2021 у справі №200/5322/20-а до уваги колегією суддів не беруться, оскільки обставини даної адміністративної справи не є аналогічними із зазначеними.

Також колегія суддів зауважує, що відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей щодо Цимбалістого Т.О. , як про особу, яка має право вчиняти дії від імені Офісу Генерального прокурора без довіреності не спростовує висновків суду, оскільки повноваження останнього на підписання касаційної скарги та здійснення самопредставництва підтверджується іншими доданими до касаційної скарги доказами.

Статтею 339 КАС України передбачено випадки у яких суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, а саме якщо: після відкриття касаційного провадження особа, яка подала касаційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги; після відкриття касаційного провадження виявилося, що касаційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати; після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Враховуючи викладене, Суд відмовляє у задоволенні клопотань представника позивача про закриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 243, 248, 328, 339, 343, 355, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження від 15.01.2021 та клопотання про закриття касаційного провадження від 30.03.2021 у справі №280/378/20 за позовом ОСОБА_1 до Генерального прокурора Рябошапки Руслана Георгійовича, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення, наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк

Ж.М. Мельник-Томенко ,

Судді Верховного Суду