Справа № 120/19458/21-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2022-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 червня 2022 р. Справа № 120/19458/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара П.А., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. У позовній заяві позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу період роботи у ВДКТП "Хуторяночка" - ТОВ "Хуторяночка" з 02.01.1995 по 14.04.2000 та призначити пенсію за віком з 14.12.2021.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням відповідача від 16.12.2021 № 60 їй відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу - 28 років.

На думку позивача, рішення відповідача є протиправним. Протиправність рішення позивач обґрунтовує із посиланням на безпідставну відмову територіального органу Пенсійного фонду України зарахувати до страхового стажу періоду його роботи, записи про які внесено у трудову книжку. Тому, з метою захисту свої прав та законних інтересів ОСОБА_1 звернулася з цим адміністративним позовом до суду.

До суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначив, що згідно ч. 1 ст. 26 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2021 по 31.01.2021 не менше 28 років.

Відповідач зазначив, що згідно бази даних реєстру застрахованих осіб, страховий стаж позивача складає 23 років 02 місяці 08 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Відповідач вказав, що до страхового стажу позивача не зараховано період з 02.01.1995 по 14.04.2000, оскільки згідно запису, що містяться в трудовій книжці відсутня дата та номер наказу про звільнення з роботи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

14.12.2021 позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Рішенням відповідача від 16.12.2021 №60 їй відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Відмова мотивована тим, що згідно ч. 1 ст. 26 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2021 по 31.01.2021 не менше 28 років.

Головним управлінням у рішенні зазначено, що згідно бази даних реєстру застрахованих осіб, страховий стаж позивача складає 23 років 02 місяці 08 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Відповідач рішення мотивував тим, що до страхового стажу позивача не зараховано період з 02.01.1995 по 14.04.2000, оскільки згідно запису, що містяться в трудовій книжці відсутня дата та номер наказу про звільнення з роботи.

Враховуючи викладене, відповідачем відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 28 років.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями позивач звернувся до суду із цим позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У спірних правовідносинах із 01.01.2004 таким законом є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон від 09.07.2003 № 1058-IV).

Статтею 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2021 по 31.01.2021 не менше 28 років.

Відповідно до ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, страховий стаж здобутий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону від 09.07.2003 № 1058-IV.

Судом встановлено, що позивач 14.12.2021 звернулася до відповідач із заявою про призначення пенсії за віком. Відповідач рішенням від 16.12.2021 №60 відмовив у призначені пенсії за віком ОСОБА_1 , у зв`язку із недостатнім страховим стажем позивача.

Спірним питанням у цій справі є не зарахування відповідачем періоду трудової діяльності ОСОБА_1 періоду роботи у ВДКТП "Хуторяночка" - ТОВ "Хуторяночка" з 02.01.1995 по 14.04.2000.

До набрання чинності Законом від 09.07.2003 № 1058-IV порядок обчислення страхового стажу для призначення пенсій унормовувався Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон від 05.11.1991 № 1788-XII)

Згідно вимог ст. 62 Закону від 05.11.1991 № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Норма про пріоритетність трудової книжки як документу, що підтверджує стаж роботи міститься й у Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637 від 12.08.1993).

І лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відтак, за чинними на момент розгляду заяви позивача нормами законодавства про пенсійне забезпечення, саме трудова книжка вважається основним документом, що підтверджує стаж роботи працівника.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а.

Як слідує із трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 у період з 02.01.1995 по 14.04.2000 позивач працювала продавцем у ВДКТП "Хуторяночка" - ТОВ "Хуторяночка".

Підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 02.01.1995 по 14.04.2000 стало те, що у трудовій книжці у записі про звільнення з роботи відсутня дата та номер наказу про звільнення працівника.

Оцінюючи аргументи відповідача про відсутність дати та номеру наказу у записі про звільнення позивача з роботи і, як наслідок, не врахування цього періоду роботи до страхового стажу, суд зазначає наступне.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58 від 29.07.1993).

Відповідно до п. 2.4 Інструкції 58 від 29.07.1993, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць - двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Судом встановлено, що за порядковим номером 7 від 02.01.1995 внесено запис про прийняття позивача на роботу на посаду продавця третьої категорії, а за номером 8 від 05.08.1997 внесено запис про зміну форми власності роботодавця. Неточностей чи неповноти вказаних записів відповідачем не встановлено.

За порядковим номером 9 в трудову книжку позивача внесено запис: "Звільнена у зв`язку з ліквідацією ТОВ "Хуторяночка"відповідно до ч. 1 ст. 40 КЗпП України". Нижче запису проставлено підпис директора підприємства. Датою звільнення зазначено "14.04.2000". У колонці № 4 "на основі чого внесено запис"вказано "Наказ від 14.04.2000".

Не внесення у трудову книжку інформації про реквізити наказу (розпорядження) про звільнення позивача, а саме номеру наказу, і стало підставою для не зарахування періоду її роботи із 02.01.1995 по 14.04.2000 до страхового стажу.

Суд зазначає, що відсутність у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 вказаних відомостей можна вважати її недоліком. Однак такий недолік носить формальний характер, адже інша інформація яка внесена до трудової книжки дає можливість встановити місце роботи, посаду та період роботи позивача. Крім цього, згідно п. 2.4 Інструкції 58 від 29.07.1993, запис про звільнення вноситься у трудову книжку на підставі наказу (розпорядження). Тому факт внесення запису від 14.04.2000 вказує на прийняття роботодавцем наказу який передував запису, а не зазначення повних реквізитів цього наказу у трудовій книжці не може бути підставою не врахування до страхового стажу періоду роботи тривалістю понад п`ять роки.

Крім цього суд враховує й усталені правові висновки Верховного Суду із цього приводу, який вважає, що на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальну неправильність оформлення трудової книжки з вини адміністрації підприємства яка відповідальна за дотримання правил її ведення (постанова № 687/975/17 від 21.02.2018).

Підсумовуючи суд зазначає, що відмова відповідача у зарахуванні до страхового стажу період роботи позивача в ВДКТП "Хуторяночка" - ТОВ "Хуторяночка" з 02.01.1995 по 14.04.2000 є протиправною, оскільки цей період роботи підтверджується трудовою книжкою позивача, а недолік на який зіслався відповідач в оскаржуваному рішенні носить формальний характер.

Узагальнюючи встановлені при розгляді справи обставини та надану їм оцінку суд зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 754/14898/15-а.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірні періоди, ці записи є достатніми для підтвердження трудового стажу позивача, а недоліки на які зіслався відповідач в оскаржуваному рішенні носять формальний характер.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 16.12.2021 № 60 про відмову в призначенні пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити та виплачувати пенсію за віком з 14.12.2021, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

- пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки, позивач досягнула 60 років 14.07.2021, а її звернення до Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії відбулось 14.12.2021, то призначення пенсії має відбутися з 14.12.2021 (з дня звернення до пенсійного органу).

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги наявність необхідного страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 має право на призначення та виплату пенсії за віком згідно ст. 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, починаючи з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 14.12.2021.

Тому, за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 908,00 грн., належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Крім того, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у розмірі 1000 грн., що документально підтверджені матеріалами справи

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 16.12.2021 за № 60 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, з 14.12.2021.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.) та витрати на правничу допомогу у розмірі 1000, 00 грн. (одна тисяча грн. 00 коп.)

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ід. номер НОМЕР_2 )

Відповідач: Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, )

Суддя Комар Павло Анатолійович