Справа № 580/5703/20
Суддя: Марина БІЛОНОЖЕНКО
Дата ухвалення: 2022-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року справа № 580/5703/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

10.12.2020р. до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі - відповідач) в якій позивач просить:

- скасувати вимогу ГУ ДПС у Черкаській області про сплату боргу №Ф-8155-1 від 09.11.2020р. на суму 21680,40 грн. (17081,02 грн. недоїмка, 2877,08 грн. штраф, 1722,30 грн. пеня), як протиправну.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу незрозуміло порядок розрахунку недоїмки, штрафу та пені, підстави, складові та період нарахування боргу, оскільки ні витягу з інформаційної системи, ні акту документальної перевірки, на які міститься посилання у вимозі, ні будь-яких інших додатків до вимоги додано не було. Крім того, позивачу незрозуміло на яких підставах вимогу підписано не керівником Городищенської державної податкової інспекції у Черкаській області, за місцем реєстрації позивача, а керівником Головного управління ДПС у Черкаській області. Звернув увагу, що за останні три роки позивач не має доходу від підприємницької діяльності, внаслідок чого не має об`єктивної можливості сплачувати страховий внесок. Також позивач зазначив, що формування та надсилання оскаржуваної вимоги без перевірки надходження консолідованого страхового внеску на рахунок позивача до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування, не підкріплені дійсними обставинами та належними доказами, є протиправним, у зв`язку із чим просить скасувати оскаржувану вимогу.

Ухвалою суду від 07.06.2021р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

05.07.2021р. до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, зазначивши, що оскаржуваною вимогою позивачу нараховано до сплати борг з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 17081,02 грн. та застосовано штраф у сумі 2877,08 грн. та нараховано пеню у розмірі 1722,30 грн. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. Вказано, що позивач є фізичною особою-підприємцем, діяльність якого не припинена. Позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування 3 групи, та є платником єдиного внеску, за період з 12.04.2016р. і по теперішній час платником не подано жодного звіту по спрощеній системі оподаткування. Вказано, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої ст. 4 Закону №2464, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. Згідно ст. 7 Закону №2464, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п.4 ч. 1 ст. 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Вказано, що відповідно до ч. 12 ст. 9 Закону №2464, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Ухвалою суду від 05.08.2021р. витребувати у Головного управління ДПС у Черкаській області письмові пояснення та належним чином засвідчені докази щодо отримання ОСОБА_1 доходів у період за який позивачу нараховано заборгованість зі сплати єдиного внеску, та зупинено провадження, для подання відповідачем витребуваних судом доказів.

31.08.2021р. відповідачем подано пояснення, в яких зазначено, що базою нарахування ЄСВ для підприємців - платників єдиного податку є суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування ЄСВ. При цьому ЄСВ не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Підприємці - платники єдиного податку сплачують ЄСВ, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується ЄСВ. Підприємці - платники єдиного податку можуть сплачувати ЄСВ у вигляді авансового платежу в розмірі, який самостійно визначили, до 20 числа кожного місяця поточного кварталу. При цьому суми ЄСВ, сплачені у вигляді авансових платежів, враховуються платником при остаточному розрахунку, який здійснюється ним за календарний квартал до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується ЄСВ.

Крім того, вказано, що заборгованість за період з 19.04.2019 по 09.11.2020 в сумі 21680,4 грн. виникла відповідно до встановлених законом термінів сплати єдиного внеску, а саме:

- за І квартал 2019 року в сумі 2523,18 грн. (термін сплати припадає на 19.04.2019 року, сальдо на 31.03.2019 - 231 грн., сума нарахувань за І квартал 2019року становить 2754,18 грн. (2754,18-231=2523,18)).

- за II квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн. (термін сплати припадає на 19.07.2019року);

- за III квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн. (термін сплати припадає на 21.10.2019 року;

за IV квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн. (термін сплати припадає на 20.01.2020року);

- за І квартал 2020 року в сумі 2078,12 грн. (термін сплати припадає на 21.04.2020 року).

- за II квартал 2020 року в сумі 1039,06 грн. (термін сплати припадає на 20.07.2020року);

- за III квартал 2020 року в сумі 3178,12 грн. (термін сплати припадає на 19.10.2020року);

- штрафних санкцій в сумі 2877,08 грн., пені в сумі 1722,30 грн. відповідно до Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 06.08.2019 №. Також вказано, що декларації платника єдиного податку 3 групи за період проведення діяльності платником не подано. Звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017-2020 роки платником не подано.

Ухвалами суду від 02.06.2022р. поновлено провадження у даній справі та замінено відповідача на належного - Головне управлінням ДПС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, код ЄДРПОУ - 44131663).

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно витягу з реєстру платників спрощеної системи оподаткування, ОСОБА_1 перебуває на обліку як платник податків з 12.04.2016. реєстраційний №0002963. Станом на дату подання позову підприємницька діяльність не припинена. Згідно заяви №389/12 від 18.04.2016 року є платником єдиного податку 3 групи (ставка 5%) та платником єдиного внеску (реєстраційний номер 5291).

Згідно відомостей інтегрованої картки платника податків позивача, заборгованість за період з 19.04.2019 по 09.11.2020 в сумі 21680,4 грн. зі сплати єдиного внеску, виникла:

- за І квартал 2019 року в сумі 2523,18 грн. (термін сплати припадає на 19.04.2019 року, сальдо на 31.03.2019 - 231 грн., сума нарахувань за І квартал 2019року становить 2754,18 грн. (2754,18-231=2523,18)).

- за II квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн. (термін сплати припадає на 19.07.2019року);

- за III квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн. (термін сплати припадає на 21.10.2019 року;

за IV квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн. (термін сплати припадає на 20.01.2020року);

- за І квартал 2020 року в сумі 2078,12 грн. (термін сплати припадає на 21.04.2020 року).

- за II квартал 2020 року в сумі 1039,06 грн. (термін сплати припадає на 20.07.2020року);

- за III квартал 2020 року в сумі 3178,12 грн. (термін сплати припадає на 19.10.2020року);

- штрафних санкцій в сумі 2877,08 грн., пені в сумі 1722,30 грн. відповідно до Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 06.08.2019 №.

09.11.2020р. Головним управлінням ДПС у Черкаській області сформовано податкову вимогу форми Ф №8155-51 про сплату позивачем боргу на загальну суму 21680 грн., яка виникла із заборгованості зі сплати єдиного внеску 17081,02 грн., штрафних санкцій в сумі 2877,08 грн., пені в сумі 1722,30 грн.

Вважаючи зазначену вимогу протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України) в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, та нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI) в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до ст. 1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Аналіз вказаних положень вказує на те, що позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно ст. 9 Закону №2464-VI, єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску податковими органами у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до податкових органів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, або на єдиний рахунок, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Згідно ст. 7 Закону №2464-VI, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до ч.5 ст. 8 Закону України №2464, єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Аналіз вказаних положень вказує на те, що у спірних правовідносинах, базою нарахування ЄСВ для позивача, як підприємця - платника, який перебуває на спрощеній системі оподаткування, є суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе. При цьому ЄСВ не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Підприємці - платники єдиного податку сплачують ЄСВ, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується ЄСВ.

При вирішенні спору по суті, суд зазначає, що як встановлено вище, позивач перебуває на обліку як платник податків з 12.04.2016р., станом на дату прийняття спірної вимоги підприємницька діяльність не припинена. При цьому, позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування, є платником єдиного податку 3 групи (ставка 5%), відтак є платником єдиного внеску, в силу п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI.

В обгрунтування протиправності спірної вимоги, позивач зазначає, що за останні три роки позивач не має доходу від підприємницької діяльності, внаслідок чого не має об`єктивної можливості сплачувати страховий внесок.

Надавши оцінку вказаному посиланню, суд зазначає, що відповідно до ч.12 ст. 9 Закону №2464-VI, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

З урахуванням вищевказаних положень ст.ст. 7-9 Закону №2464-VI, суд доходить висновку, що відсутність доходу від підприємницької діяльності не може бути підставою для несплати підприємцем сум мінімального страхового внеску, у зв`язку із чим зазначені доводи позивача суд вважає не обгрунтованими.

Стосовно доводів позивача, щодо незрозумілості порядку розрахунку недоїмки, штрафу та пені, підстав, складових та періоду нарахування боргу, суд зазначає, що оскільки декларації платника єдиного податку 3 групи за період проведення діяльності платником не подано, заборгованість за період з 19.04.2019р. по 09.11.2020р. в сумі 21680,4 грн. виникла відповідно до встановлених законом поквартальних термінів сплати єдиного внеску, що нараховувалась у розмірі визначеному ст.ст. 7,8 Закону №2464-VI (у розмірі 22% від встановленої мінімальної заробітної плати), що підтверджується відомостями інтегрованої картки платника податків позивача, що наявна у матеріалах справи.

Крім того, штрафні санкції в сумі 2877,08 грн., пені в сумі 1722,30 грн. нараховано відповідно до Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 06.08.2019р. №, у відповідності до ст.25 Закону №2464-VI. Вказане рішення є чинним, доказів його скасування матеріали справи не містять, у зв`язку із чим вказані суми штрафу та пені обгрунтовано включено до оскаржуваної вимоги.

Стосовно доводів позивача щодо незрозумілості підстав підписання спірної вимоги не керівником Городищенської державної податкової інспекції у Черкаській області, за місцем реєстрації позивача, суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 25 Закону №2464-VI, суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску. Оскільки позивач перебуває на обліку, як платник єдиного внеску у Головному управлінні ДПС у Черкаській області, спірну вимогу винесено органом за місцем обліку. Крім того, позивач у даній частині доводів не вказав, приписи яких законодавчих актів порушено відповідачем, та не зазначив, які права позивача порушено внаслідок підписання спірної вимоги керівником відповідача, а не Городищенської ДПІ у Черкаській області, у зв`язку із чим вказані доводи суд вважає також не обгурнтованими.

Позивач також вважає протиправним формування та надсилання оскаржуваної вимоги без перевірки надходження консолідованого страхового внеску на рахунок позивача до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування. Надавши оцінку вказаному посиланню, суд враховує, що як зазначає сам позивач у позові, ним не сплачувався єдиний внесок. Крім того, відповідно до ст. 9 Закону №2464-VI, сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, або на єдиний рахунок. Таким чином, сплачені платником суми податку зараховуються на рахунки податкових органів, або на єдиний рахунок, перевірка яких здійснюється відповідачем щодо своєчасності та повноти сплати єдиного внеску. Суд зазначає, що з огляду на несплату позивачем єдиного внеску у 2019-2020 роках, що підтверджено матеріалами справи та не заперечується позивачем, не обгрунтованим є доводи позивача щодо необхідності перевірки відповідачем надходження єдиного внеску на рахунок позивача в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. В контексті даної справи, визначальними є несплата позивачем єдиного внеску, за наявності встановленого Законом №2464-VI обов`язку для його сплати.

З урахуванням зазначеного, позовні вимоги суд вважає необґрунтованими, в задоволенні яких належить відмовити.

Згідно частин 1,2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вказаного, беручи до уваги встановлені в ході розгляду справи обставини, суд доходить висновку, що відповідачем доведено правомірність прийнятої вимоги про сплату боргу (недоїмки), у зв`язку із чим позовні вимоги суд вважає необгрунтованими.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд доходить висновку, що в задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Згідно статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя Марина БІЛОНОЖЕНКО