Справа № 480/5063/21
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2022-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 травня 2022 р. Справа № 480/5063/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Опімах Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди та вартості майна, -
В С Т А Н О В И В:
У добровільному порядку відповідачем заборгованість не сплачена, чим завдано шкоду державному бюджету. Просив позов задовольнити.
Відповідач про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення йому копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, але у встановлений строк відзиву на позовну заяву не подав. З огляду на положення ч. 6 ст. 162 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.
Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 27.06.2019 відповідач уклав контракт про проходження військової служби в Збройних Силах України на 3 роки.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.05.2021 № 134 солдата ОСОБА_1 звільнено з військової служби за контрактом в запас за підпунктом "д" пункту 2 частини п`ятої (через службову невідповідність) ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення (а.с.42).
За час проходження військової служби відповідач отримав у тимчасове користування інвентарне речове майно (а.с.46).
04.12.2019 відповідач самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та був безпідставно відсутній на службі, за що на підставі вироку Новоайдарського районного суду Луганської області від 26.02.2021 у справі № 419/536/20 був притягнутий до кримінальної відповідальності (а.с.53-55).
Крім того, відповідно до ст. 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за час проходження військової служби за контрактом військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 здійснювалася видача речового майна. Вартість речового майна з урахуванням часткового відшкодування з грошового забезпечення відповідача складає 5929,27 грн (а.с.47,49,50).
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном визначає Закон України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України".
Відповідно до ст.ст. 1, 3 цього Закону військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо. З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням.
Відповідно до ст.ст. 1, 3, 4 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
Підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.
У разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку (ст. 12 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі").
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі Закон) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Одним із видів військової служби є військова служба за контрактом осіб рядового складу (ч. 6 ст. 2 Закону).
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом.
Для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, початком проходження військової служби вважається день зарахування до списків особового складу військової частини. Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України (п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 24 Закону).
У спірних правовідносинах відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.05.2021 № 134 відповідача звільнено з військової служби в запас за підпунктом "д" пункту 2 частини п`ятої (через службову невідповідність) ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (а.с.42).
Відповідно до ст. 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за час проходження військової служби відповідач був забезпечений речовим майном.
З матеріалів справи вбачається, що позивач підготував та вручив відповідачу довідку-розрахунок вартості речового майна, якому не закінчилися встановлені терміни носіння, № 35 у розмірі 9895,65 грн (а.с.43).
З даним розрахунком відповідач ознайомлений, що засвідчив власним підписом, однак суму боргу в повному обсязі не сплатив. На підставі виписки з книги обліку грошових стягнень і нарахувань з відповідача підлягає стягненню 5929,27 грн вартості речового майна (а.с.50). Доказів сплати заборгованості матеріали справи не містять.
Таким чином, судом достовірно встановлено, що вартість виданих відповідачу предметів речового майна під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 в сумі 5929,27 грн не сплачена, що підтверджується матеріалами справи, тому суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення вказаної суми заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду адміністративного позову було сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн (а.с.65 на звороті).
Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Враховуючи, що під час розгляду даної справи свідки не залучалися та експертизи не призначалися, у суду відсутні підстави стягувати судові витрати з відповідача.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) про стягнення матеріальної шкоди та вартості майна задовольнити.
У задоволенні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах