Справа № 480/10161/21
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2022-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що він звернувся до Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 3,20 га для ведення фермерського господарства, яка розташована на території Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області.
Рішенням одинадцятої сесії восьмого скликання від 22.09.2021 відповідач залишив без розгляду заяву позивача, оскільки до заяви не додано погодження землекористувача. Вважає відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, та просить суд зобов`язати відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Так, вичерпний перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою наведений у ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, при цьому в рішенні Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області від 22.09.2021 не наведено жодної з них. Таким чином, підстави для відмови позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою відсутні. Просив позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, у наданому суду відзиві на позовну заяву зазначив, що бажана до відведення позивачу земельна ділянка знаходиться в масиві земель, які перебувають у постійному користуванні громадян на підставі державних актів на право постійного користування землею. Такі земельні ділянки є сформованими незалежно від їх переоформлення, а право постійного користування ними є чинним. У свою чергу, позивачем до заяви додано лише графічні матеріали з бажаним місцем розташування земельної ділянки та не надано погодження землекористувача. Таким чином, позивачем подано неповний пакет документів, тобто виконано не всі умови, необхідні для прийняття рішення по суті його звернення, тому рішення про залишення без розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою є правомірним. Просив у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що дії відповідача не грунтуються на вимогах закону, а тому є протиправними.

Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 10.08.2021 позивач звернувся до Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 3,20 га для ведення фермерського господарства, яка розташована на території Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області (а.с.11-14).

Рішенням одинадцятої сесії восьмого скликання від 22.09.2021 відповідач відмовив у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки до заяви не додано погодження землекористувача (а.с.8).

Суд погоджується з таким рішенням відповідача та вважає відмову Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області у наданні позивачу дозволу на розроблення документації із землеустрою обґрунтованою з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 116 Земельного кодексу України (далі ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 Земельного кодексу України.

Так, відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 ЗК України).

З наведених норм вбачається, що проект землеустрою розробляється на підставі дозволу органу, до компетенції якого входить питання про передачу земельних ділянок громадянам. Відповідач в силу вимог Земельного кодексу України та покладених на нього обов`язків зобов`язаний в кожному випадку дослідити фактичні обставини повно та всебічно для з`ясування наявності чи відсутності встановлених законом підстав для відмови в задоволенні заяви та прийняти одне з двох рішень: надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність або надати мотивовану відмову у його наданні. При цьому у випадку надання відмови Миколаївська селищна рада повинна керуватись лише тими підставами, виключний перелік яких визначено у ст. 118 Земельного кодексу України, з відповідним обгрунтуванням.

У спірних правовідносинах рішенням від 22.09.2021 заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства залишено без розгляду у зв`язку з тим, що ним подано неповний комплект документів, необхідний для розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, а саме до заяви не додано погодження землекористувача.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд враховує, що подання зацікавленою особою документів, необхідних для розгляду клопотання про надання дозволу щодо відведення земельної ділянки у власність, не в повному обсязі або виявлення у документах, поданих замовником, недостовірних відомостей об`єктивно перешкоджає розгляду та винесенню законного рішення про надання дозволу/вмотивованої відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У разі надання особою пакету документів, необхідних для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки. Така дія є правомірним способом поведінки органу і має на меті створення громадянам умов для реалізації їх прав на землю.

Наведений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі №509/4156/15-а.

Так, з огляду на положення ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності зокрема, для ведення фермерського господарства подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри, до клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Тобто законом визначено перелік документів, які додаються до клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

При цьому суд звертає увагу на те, що ухвалення рішення є результатом певної правової процедури, яка йому передує. Тобто, відповідно до статті 118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам передбачає визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) розроблення проекту землеустрою;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином розробленого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення.

Аналіз наведених норм права, якими врегульовано процедуру безоплатного отримання земельних ділянок, свідчить про те, що всі дії відповідних суб`єктів земельно-правової процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки у власність.

Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого "земельного" питання. У світлі вимог частини другої статті 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

За такого правового регулювання суд вважає, що відмова органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою фактично створює перешкоди для подальшого позитивного вирішення питання на користь особи, а тому може бути предметом судового оскарження.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із заявою для реалізації відповідно до статей 118, 121 ЗК України права на одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства.

Миколаївська селищна рада, розглянувши заяву позивача, рішенням від 22.09.2021 відмовила у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки до заяви не додано погодження землекористувача, оскільки у даному випадку бажана до відведення земельна ділянка співпадає із місцем розташування земельних ділянок, наданих у постійне користування іншим громадянам. Таке рішення є предметом оскарження в цій справі, яким, однак, не порушено права позивача на розгляд заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та отримання її у власність за умови долучення до заяви документів, яких не вистачає.

У свою чергу, звернення позивача для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за відсутності документів, які підтверджують погодження землекористувача, позбавляє відповідача можливості прийняти обгрунтоване рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивовану відмову у його наданні.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі п. 6 Перехідних положень Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Тобто, до переоформлення у встановленому порядку та отримання у власність чи користування земельні ділянки, надані громадянам у постійне користування, перебувають у власності держави або територіальної громади.

Суд не погоджується з таким твердженням позивача та зазначає, що Конституційний Суд України рішенням від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками) визнав такими, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення пункту 6 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення. На підставі п. 2 резолютивної частини Рішення положення пункту 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, громадяни та юридичні особи, які до 01 січня 2002 року отримали у постійне користування земельні ділянки, правомочні використовувати отримані раніше земельні ділянки без обов`язкового переоформлення права постійного користування на право власності на землю чи право оренди землі.

Крім того, відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Отже, земельні ділянки, надані в постійне користування громадянам, є сформованими, а право постійного користування ними є чинним незалежно від їх переоформлення.

Судом встановлено, що позивачем подано відповідачу неповний комплект документів для розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме не надано погодження землекористувача, що перешкоджає Миколаївській селищній раді прийняти рішення по суті звернення (надання дозволу чи вмотивованої відмови у його наданні).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд вважає, що у спірних правовідносинах відсутні ознаки порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод та законних інтересів позивача, його дії відповідають критеріям правомірності, визначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України, тому за наведених обставин і правових норм вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області (41854, Сумська область, Сумський район, смт. Миколаївка, бульвар Свободи, буд. 2, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити за необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах