Справа № 280/7271/21
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2022-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 червня 2022 року м. Дніпросправа № 280/7271/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року (суддя Сіпака А.В.) у справі №280/7271/21 за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и В :

ПАТ «Запоріжжяобленерго» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №000/234/32-00-51-04, №000/235/32-00-51-04 від 30.07.2021, №000/224/32-00-51-04, №000/225/32-00-51-04 від 29.07.2021, якими до Товариства застосовані штрафні санкції за порушення строків реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що порушення граничного строку для реєстрації податкових накладних з боку позивача було вчинене не з його вини, а внаслідок неможливості поповнення рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, у зв`язку із застосування до позивача з боку НКРЕКП додаткових щодобових утримань коштів з рахунків. Вважав, що в зв`язку з відсутністю вини позивача, як складової податкового правопорушення, передбаченого ст. 120-1 ПК України, спірні податкове повідомлення-рішення є протиправним.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язковим для застосування до платника штрафних санкцій, передбачених ст..120-1 ПК України, є встановлення вини такого платника у вчиненні податкового правопорушення у вигляді порушення граничних строків реєстрації податкових накладних.

Зробивши такий висновок, суд першої інстанції зазначив те, що у спірному випадку порушення строків реєстрації ПН пов`язано не з винними діями чи бездіяльністю позивача, а з відсутністю коштів в системі електронного адміністрування податку на додану вартість та неможливість поповнення коштів на рахунку в СЕА через відсутність необхідних обігових коштів, що є наслідком відповідного регулювання НКРЕКП надходження обігових коштів на рахунок позивача.

З цих підстав суд вказав на відсутність правових підстав для застосування до позивача спірних штрафних санкцій.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що підставою для застосування штрафних санкцій у відповідності до ст..120-1 ПК України є сам факт порушення строків реєстрації ПН в ЄРПН. При цьому, випадки які звільняють від застосування штрафних санкцій прямо передбачені вказаною нормою права і до таких випадків відсутність коштів на рахунку СЕА не відноситься. За позицією відповідача застосування штрафних санкцій, на підставі вказаної норми права, не залежить від наявності чи відсутності вини платника податків у несвоєчасній реєстрації ПН в ЄРПН. Щодо загальних підстав для відповідальності за податкові правопорушення, то відповідач посилається на те, що положення ст..112 ПК України, на час вчинення позивачем правопорушень (2018-2019рр) не передбачали такої обов`язкової умови для настання відповідальності як вина у вчиненні податкового правопорушення. Така умова для відповідальності була запроваджена змінами до ПК України, які набрали чинності лише з 01.01.2021. Крім цього, за позицією відповідача, фінансовий стан позивача та запроваджене НКРЕКП регулювання розподілу коштів за електричну енергію, дозволяло позивачу поповнювати рахунок в СЕА задля своєчасної реєстрації ПН в ЄДРПН, а відсутність таких дій позивача (поповнення рахунку) не може звільняти останнього від відповідальності.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 02.08.2021 року ПАТ Запоріжжяобленерго отримало податкові повідомлення-рішення №000/234/32-00-51-04, №000/235/32-00-51-04 від 30.07.2021, №000/224/32-00-51-04, №000/225/32-00-51-04 від 29.07.2021 на загальну суму 186 657 612,05 грн., прийняті Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків.

Податкові повідомлення-рішення №000/234/32-00-51-04, №000/235/32-00-51-04 від 30.07.2021 було прийнято на підставі акту камеральної перевірки камеральної перевірки № 480/28-10-47- 09/00130926 від 13.09.2018 яким встановлено порушення граничних строків для реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, які були складені у період із 02.08.2018 по 17.08.2018 та не підлягають наданню покупцям (споживачам електричної енергії) - не платникам податку на додану вартість, а також підлягають наданню покупцям (споживачам електричної енергії) платникам податку на додану вартість.

Податкові повідомлення-рішення №000/224/32-00-51-04, №000/225/32-00-51-04 від 29.07.2021 було прийнято на підставі акту камеральної перевірки № 1323/28-10-47-09/00130926 віл 18.12.2017, яким встановлено порушення граничних строків для реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, які були зареєстровані у жовтні 2017 року та не підлягають наданню покупцям (споживачам електричної енергії") - не платникам податку на додану вартість, а також підлягають наданню покупцям (споживачам електричної енергії) платникам податку на додану вартість.

Висновки податкового органу про порушення позивачем вимог чинного законодавства України, свідчать про порушення позивачем граничних строків для реєстрації податкових накладних і як наслідок наявність підстав для притягнення позивача до відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, за їх несвоєчасну реєстрацію.

Позивач вважав вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, визначаючи суть спірних відносин між сторонами, суд апеляційної інстанції враховує, що позивачем не заперечується сам факт порушення граничних строків реєстрації ПН в ЄДРПН, натомість, позиція позивача полягає у неможливості притягнення платника до відповідальності за допущене податкове правопорушення без наявності у цьому його вини.

У свою чергу, позиція відповідача полягає у тому, що сам факт порушення граничних строків реєстрації ПН в ЄДРПН є підставою для застосування до платника відповідальності, яка передбачена ст..120-1 ПК України, а підстави для звільнення від такої відповідальності прямо передбачені вказаною нормою права і таких підстав для звільнення від відповідальності, як неможливість реєстрації ПН через відсутність коштів на рахунку СЕА, законом не передбачено.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із загальних визначень таких категорій як «податкове правопорушення», «відповідальність за податкове правопорушення».

Так, податковим правопорушенням, у відповідності із п.109.1 ст.109 Податкового кодексу України, є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (у т. ч. осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

З огляду на положення вказаної норми права, суд першої інстанції правильно виходив з того, що саме протиправність дії/бездіяльності є обов`язковою умовою для визнання такої дії/бездіяльності правопорушенням.

Таким чином, суд першої інстанції правильно зазначив те, що для вирішення питання про наявність/відсутність підстав для застосування до платника податку відповідальності за затримку реєстрації податкових накладних необхідно встановити причини, що зумовили допущення такого пропуску, та перевірити чи вчинив платник податку усі залежні від нього дії з метою належного виконання податкового обов`язку щодо своєчасної реєстрації таких документів.

Відповідно до п.112.1, п.112.2 ст.112 ПК України (в редакції на час прийняття оскаржуваних рішень про застосування штрафних сакцій) особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Таким чином, підставою для висновку про винуватість особи у вчиненні податкового правопорушення можливо дійти за умови, якщо буде встановлено, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, для можливості накладення штрафних санкції на позивача, які передбачені статтею 120-1 ПК України, обов`язковим є встановлення вчинення позивачем податкового правопорушення, як це зазначено у статті 109 ПК України.

Зробивши такі висновки щодо підстав притягнення до відповідальності, суд першої інстанції встановив те, що по-перше: неможливість реєстрації ПН в ЄДРПН пов`язана з відсутністю коштів на рахунках позивача в СЕА, що підтверджується квитанціями про направлення ПН для реєстрації. По-друге, у позивача була відсутність поповнити рахунок в СЕА через відсутність обігових коштів у зв`язку з встановленим регулюванням НКРЕКП надходження обігових коштів на рахунок позивача.

Відповідачем, як під час розгляду справи судом першої інстанції так і в апеляційній скарзі, зазначається те, що показники фінансово-господарської діяльності позивача свідчили про те, що у Товариства протягом 2015-2020 були наявні обігові кошти на рахунках, що, за позицією відповідача, дозволяло позивачу поповнити рахунок в СЕА задля своєчасної реєстрації ПН.

З приводу таких аргументів відповідача слід зазначити те, що відповідачем не було спростовано позицію позивача про недостатність обігових коштів, а зазначені в апеляційній скарзі суми обігових коштів, які перебували на рахунках позивача, враховуючи те, що не зареєстровані податкові накладні стосувалися сум, які перевищують 100 млн.грн., не можуть буди підставою для висновку про наявність у позивача можливості поповнювати рахунок в СЕА на такі суми.

У свою чергу, позивачем до суду були надані квитанції, які свідчать про направлення ПН для реєстрації та про підстави не реєстрації ПН в ЄРПН.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачем не доведено достатність у позивача власних грошових коштів на поточному рахунку для перерахування на електронний рахунок, як не надано доказів і того, що позивач не намагався зареєструвати податкові накладні.

З цих підстав, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки у спірному випадку несвоєчасна реєстрації ПН пов`язана не з винними діями/бездіяльністю позивача, то відсутні правові підстави для застосування до нього штрафних санкцій.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у справі №280/7271/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 02.06.2022

Повне судове рішення складено 03.06.2022

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк