Справа № 480/4990/21
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2022-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2022 року Справа № 480/4990/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Осіпової О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4990/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління пенсійного фонду у Сумській області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії на неповнолітніх дітей ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) пенсію у зв`язку з втратою годувальника, визнаного безвісно відсутнім чоловіка ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) за період з 13.05.2016 і по 22.01.2020;
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду у Сумській області нарахувати та сплатити ОСОБА_1 пенсії на неповнолітніх дітей ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 за період з 13.05.2016 по 22.01.2020.
Свої вимоги мотивує тим, що вона має право на отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника за період з 13.05.2016р. до 22.01.2020р. з підстав визнання її чоловіка, який є батьком двох малолітніх дітей, безвісно відсутнім відповідно до рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07.09.2017р. у справі № 591/2045/17, яке 29.09.2017р. набрало законної сили. Тому пенсія у зв`язку з втратою годувальника повинна бути призначена з 13.05.2016, тобто через 1 місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Крім того, 14.11.2019р. рішенням Зарічного районного суду м. Суми у справі №591/7260/17, яке набрало законної сили 17.12.2019 року, Сумському об`єднаному управлінню Пенсійного фонду України Сумської області відмовлено у задоволенні заяви про скасування рішення, яким 07.09.2017 ОСОБА_4 визнано безвісно відсутнім. Отже, їй має бути виплачена пенсія у зв`язку із втратою годувальника за весь час, протягом якого особа, зникла безвісті, зберігає цей статус.
Ухвалою від 11.06.2021р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
23.12.2021р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначає, рішенням № 2292 від 01.03.2018р. заявниці відмовлено у призначенні пенсії у разі втрати годувальника на неповнолітніх дітей гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки на момент прийняття документів про призначення пенсії управлінню стало відомо про факт трудових відносин годувальника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з ТОВ Пандеон по квітень 2017 року включно. В подальшому, на підставі наданих документів гр. ОСОБА_1 призначена пенсія у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058 - IV з 22.01.2020р.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.
Громадянинка ОСОБА_1 06.12.2017р. надала заяву про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника у зв`язку з визнаннам її чоловіка гр. ОСОБА_4 безвісно відсутнім згідно з рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 07.09.2017 у справі № 591/2045/17.
До заяви гр. ОСОБА_1 додала: паспорт, реєстраційні номери платників податків свій та померлого чоловіка, довідку з місця проживання про склад сім`ї, свідоцтва про одруження та народження дітей, рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07.09.2017, трудову книжку померлого чоловіка.
Рішенням № 2292 від 01.03.2018р. заявниці відмовлено у призначенні пенсії у разі втрати годувальника на неповнолітніх дітей гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки на момент прийняття документів про призначення пенсії управлінню стало відомо про факт трудових відносин годувальника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з ТОВ Пандеон по квітень 2017 року включно.

22.01.2020р. ОСОБА_1 звернулась із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника вдруге. До заяви додала вищевказані документи, оновлену довідку про склад сім`ї, рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14.11.2019 у справі №591/7260/17.

На підставі наданих документів гр. ОСОБА_1 призначена пенсія у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058 - IV з 22.01.2020р.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціювання системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунок і виплата пенсій визначається Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(далі -Закон №1058-ІV).

Відповідно до статті 36 Закону№1058-ІV пенсію у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні та за наявності в годувальника в день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Згідно зі статтею 39 Закону України №1058 призначення однієї пенсії у зв`язку з втратою годувальника на всіх членів сім`ї. На всіх членів сім`ї, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, призначається одна спільна пенсія. На вимогу члена сім`ї із загальної суми пенсії виділяється його частка, яка виплачується окремо.

Виділення частки пенсії провадиться з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла заява про виділення частки пенсії.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісті» члени сім`ї особи, зниклої безвісти, мають право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника з урахуванням таких особливостей: непрацездатні члени сім`ї особи, зниклої безвісти, які були на її утриманні, незалежно від наявного в особи, зниклої безвісти, страхового стажу, мають право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника у порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо інше не передбачено цим Законом. Дітям особи, зниклої безвісти, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні такої особи. Батьки і чоловік (дружина) особи, зниклої безвісти, які не були на її утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо внаслідок такого зникнення вони втратили джерело засобів до існування.

Згідно з п. 2, 3 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісті» право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника з урахуванням положень цього Закону виникає через один місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З матеріалів справи встановлено, що 26.09.2003 ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 . Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

У квітні 2016 ОСОБА_4 викрадено, про що розпочато кримінальне провадження № 0001719 від 12.04.2016. яке триває і досі. На сьогодні місце встановлення чоловіка позивача не відомо та його пошуки тривають.

07.09.2017 рішенням Зарічного районного суду м. Суми у справі № 591/2045/17 ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 „ уродженця м. Суми) визнано безвісно відсутнім, згідно з яким датою внесення відомостей в СРДР за №0001719 про викрадення є 12.04.2016р. та яким підтверджено, що в квітні 2016 року ОСОБА_4 було викрадено невідомими особами, і з цього часу його місцезнаходження невідомо.

29.09.2017 рішення набрало законної сили.

14.11.2019 рішенням Зарічного районного суду м. Суми № 591/7260/17 Сумському об`єднаному управлінню Пенсійного фонду України Сумської області відмовлено у задоволенні заяви про скасування рішення, яким 07.09.2017 ОСОБА_4 визнано безвісно відсутнім, оскільки, як вбачається з заяви Управління ПФУ, Управлінню не відомо, де саме на теперішній час проживає ОСОБА_4 . Дану обставину представник заявника неодноразово підтвердила, зазначивши, що крім даних персоніфікованого обліку інформаційних систем, інших відомостей стосовно місця перебування у них немає.

Так, під час розгляду справи № 591/7260/17 суд прийшов до висновку, що посилання заявника на довідку персоніфікованого обліку є неспроможними, оскільки будь-яких даних, які б з достовірністю підтверджували, що особа, яка працювала на зазначених в довідці підприємства, в тому числі Товаристві з обмеженою відповідальністю «Пандеон», є саме особа ОСОБА_4 , визнаний судом безвісно відсутнім заявником не надано.

В даному випадку суд вважає, що не надано достатніх доказів того, що ОСОБА_4 , який визнаний безвісно відсутнім рішенням суду, та ОСОБА_4 згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) по ТОВ «Пандеон», є однією і тією ж особою.

Крім того, збіг прізвища, ім`я та по батькові не є ідентифікацією особи, тим більше, що даних про дату та місце народження, ідентифікаційного коду ОСОБА_5 , які б співпадали з даними рішення про визнання особи безвісно відсутнім, суду не надано.

Також відповідно до повідомлення прокуратури Сумської області у провадженні слідчих СУ ГУ НП у Сумській області перебуває кримінальне провадження №0001719 від 12.04.2016 року за фактом викрадення ОСОБА_4 за ч.2 ст. 146 КК України. На даний час, місцезнаходження ОСОБА_4 не встановлено. В даному кримінальному провадженні ОСОБА_1 є потерпілою.

Рішення набрало законної сили 17.12.2019 року.

Отже, ОСОБА_4 є безвісно відсутнім з квітня 2016 року, що підтверджено рішеннями суду, які набрали законної сили, а збіг прізвища, ім`я та по батькові не є ідентифікацією саме зниклої особи, оскільки ідентифікаційного коду не надано.

Більш того, розшук викрадених осіб та їх ідентифікація належить до компетенції відповідних правоохоронних органів, а не до компетенції органів Пенсійного Фонду України.

ОСОБА_1 звернулась до Головного управління пенсійного фонду у Сумській області одразу після набрання рішенням Зарічного районного суду м. Суми у справі № 591/2045/17 від 07.09.2017 законної сили, а саме 29.09.2017, з додержанням всіх зазначених законодавством строків, а тому пенсія у зв`язку з втратою годувальника повинна бути призначена з 13.05.2016, тобто через 1 місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про пенсійне забезпечення» сім`я, яка має право на пенсію в разі втрати годувальника, може звертатися за призначенням пенсії в будь- який час після смерті або встановлення безвісної відсутності годувальника без обмеження будь-яким строком.

Статтею 39 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що на всіх членів сім`ї, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, призначається одна спільна пенсія. На вимогу члена сім`ї із загальної суми пенсії виділяється його частка, яка виплачується окремо.

Відповідно до ч.2 ст.46 Закону №1058-ІV нараховані суми пенсії, не отримані з впни органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Враховуючи, що з часу викрадення ОСОБА_4 позивач мала право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника на неповнолітніх дітей з 13.05.2016р., а почала отримувати пенсію лише з 22.01.2020р. з незалежних від неї обставин, суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправною бездіяльність Головного управління пенсійного фонду у Сумській області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії на неповнолітніх дітей ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) пенсію у зв`язку з втратою годувальника, визнаного безвісно відсутнім чоловіка ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) за період з 13.05.2016р. і до 22.01.2020р. та про зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в Сумській області нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 за період з 13.05.2016 по 22.01.2020р., тобто за весь час, протягом якого особа, зникла безвісти, зберігає цей правовий статус.

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області судові витрати в розмірі 908,00 грн.

Щодо клопотання позивача про стягнення на його користь витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вказаних вимог, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження) та суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В матеріалах справи відсутнє підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, а саме відсутній договір про надання правової допомоги та документи, що свідчать про оплату гонорару.

Таким чином клопотання позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн., задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління пенсійного фонду у Сумській області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії на неповнолітніх дітей ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) пенсію у зв`язку з втратою годувальника, визнаного безвісно відсутнім чоловіка ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) за період з 13.05.2016р. по 22.01.2020р.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду у Сумській області (40009, м. Суми, вул. Пушкіна, 1, ) нарахувати та сплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії на неповнолітніх дітей ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 за період з 13.05.2016р. по 22.01.2020р.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Пушкіна, 1, ) судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Осіпова