Справа № 140/14539/21
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2022-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року ЛуцькСправа № 140/14539/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

при секретарі судового засідання Головатій І. В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Виконавчого комітету Ковельської міської ради Ваврищука А. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Ковельської міської ради, Виконавчого комітету Ковельської міської ради про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Ковельської міської ради (далі - Центр надання адміністративних послуг, відповідач-1), Виконавчого комітету Ковельської міської ради (далі відповідач-2) про визнання дій відповідачів щодо відмови у реєстрації договору оренди житлового приміщення від 01.05.2021 неправомірними, а рішення про відмову в реєстрації договору оренди житлового приміщення від 01.05.2021, оформлене листом від 25.05.2021, протиправними; зобов`язання відповідача-2 зареєструвати договір оренди житлового приміщення від 01.05.2021; стягнення з Виконавчого комітету Ковельської міської ради моральної шкоди у розмірі 1500000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.05.2021 позивач звернувся до Центру надання адміністративних послуг із заявою зареєструвати договір оренди житлового приміщення по АДРЕСА_1 , укладений між ним та його дочкою ОСОБА_2 , яка тимчасово не проживає за вказаною адресою, на підставі статті 158 Житлового кодексу України (далі ЖК України), якою передбачено, що договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Однак на вказану заяву позивач отримав лист-відповідь від 25.05.2021, в якому не вказано, що позивачу відмовлено у реєстрації договору оренди житлового приміщення, але з тлумачення самої відповіді зрозуміло, що такий договір оренди так і не був зареєстрований відповідно до статті 158 ЖК України.

Позивач вказує, що посилання у вказаній відповіді начальника Центру надання адміністративних послуг на статті 793, 794 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є безпідставним, оскільки у вказаних нормах йдеться про реєстрацію будівлі споруд, а не про реєстрацію частки співвласника квартири, яка здається в оренду на правах свідоцтва про власність; у даному випадку всі відносини між співвласниками регулюються статтями 150, 158 ЖК України.

Також позивач зазначає, що неправомірні дії відповідача викликають у нього відчуття відчаю, душевний неспокій, образу, сором, а тому він перебуває у стресовому стані, крім того, позивач змушений витрачати значну кількість свого особистого часу на оскарження неправомірних дій відповідача, на відвідування судових установ, адвокатів, тощо; сам факт незаконної поведінки органу місцевого самоврядування має наслідком певні переживання, хвилювання позивача за свою репутацію, викликає нервозність, тобто тягне за собою моральні страждання, а тому просить стягнути з Виконавчого комітету Ковельської міської ради моральну шкоду у розмірі 1500000,00 грн.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено у даній справі підготовче засідання та встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 17.01.2022, відповідач-1 позовні вимоги вважає безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають. В обґрунтування свої позиції вказує, що 17.05.2021 позивач звернувся в Центр надання адміністративних послуг з заявою про реєстрацію договору оренди житлового приміщення по АДРЕСА_1 , укладений між позивачем та його дочкою ОСОБА_2 31.05.2021 позивачем була отримана письмова відповідь-роз`яснення від 25.05.2021 на його заяву про реєстрацію договору оренди житлового приміщення, не погоджуючись з якою позивач звернувся до суду з даним позовом. Звертає увагу на те, що на підставі частини 6 статті 12 Закону України «Про адміністративні послуги» рішенням Ковельської міської ради від 24.12.2020 №2/25 «Про затвердження переліку адміністративних послуг» затверджено перелік адміністративних послуг, які надаються Центром надання адміністративних послуг, в якому відсутня адміністративна послуга «реєстрація договору оренди житлового приміщення відповідно до статті 158 ЖК України». У зв`язку з наведеним вважає, що Центр надання адміністративних послуг діяло в межах та у спосіб, що передбачені законодавством України, надаючи відповідь позивачу, оскільки адміністративна послуга «реєстрація договору оренди житлового приміщення» відсутня. Крім того, зазначав, що позивачем не обгрунтовано чим порушено його права, свободи та інтереси оскаржуваним рішенням, оскільки недотримання умови частини 2 статті 158 ЖК України щодо реєстрації договору найму жилого приміщення у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління не тягне за собою недійсність такого договору.

Відповідач-2 у відзиві на позовну заяву, який також надійшов на адресу суду 17.01.2022, позовних вимог не визнав, з аналогічних підстав, що викладені у відзиві відповідача-1. Крім того, заперечив щодо стягнення з Виконавчого комітету Ковельської міської ради моральної шкоди у розмірі 1500000,00 грн., оскільки позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував наявність такої шкоди та наявність причинного зв`язку між шкодою і діями відповідача. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

У судових засіданнях та 01.01.2022 (письмова заява) позивачем було заявлено про недопустимість доказів щодо відзивів на позовну заяву, оскільки такі, на його думку, були подані відповідачами з пропуском встановленого судом п`ятнадцятиденного строку без поважних причин. Однак, суд звертає увагу на те, що ухвалою суду від 24.12.2021 відповідачам було встановлено п`ятнадцятиденний строк саме з дня вручення копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу. Копію зазначеної ухвали відповідачі отримали 30.12.2021, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, а відзиви на позовну заяву були скеровані на адресу суду, позивача та його представника 11.01.2022, про що свідчать відбитки поштових штемпелів на конверті, в якому було їх відправлено до суду, та на описах вкладень поштових відправлень, що свідчить про дотримання відповідачами встановленого судом п`ятнадцятиденного строку з дня отримання копії ухвали для подання відзивів. Крім того, суд звертає увагу на те, що відзив на позовну заяву є процесуальним документом (заявою по суті справи), а не доказом у справі, що також свідчить про необґрунтованість вказаної заяви про недопустимість доказів.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04.05.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалами Волинського окружного адміністративного суду від 04.05.2022 та від 01.06.2022 у задоволенні заяв ОСОБА_1 про відвід судді відмовлено.

У судове засідання 01.06.2022 відповідач-1 свого представника не направив, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, а представник відповідача-2 просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, суд встановив наступне.

Свідоцтвом про право власності на житло, виданого 06.09.2011 відділом обліку, розподілу та приватизації житла виконавчого комітету Ковельської міської ради, підтверджено, що квартира, яка знаходить за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 56,0 кв.м, належить на праві спільної власності громадянам ОСОБА_1 (1/3), ОСОБА_3 (1/3), ОСОБА_2 (1/3).

Згідно довідки Сектору ведення реєстру територіальної громади відділу обліку, розподілу та приватизації житла виконавчого комітету Ковельської міської ради про зняття з реєстрації місця проживання від 15.04.2021 №14.37/1762, ОСОБА_2 знята з реєстрації за місцем проживання: АДРЕСА_1 у зв`язку із вибуттям до нового місця проживання м. Львів.

01.05.2021 між співвласниками житла ОСОБА_2 (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди житлового приміщення, відповідно до умов якого орендодавець представляє орендареві в користування строком на 2 роки свою дольову частку в розмірі одної третьої частини квартири від загальної площі 56,0 кв.м., належну орендодавцю, за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до статті 150 ЖК України права розпорядження дольовою часткою; приміщення, що орендується, надається орендарю для використання як житлове.

Відповідно до акту передачі житлового приміщення від 01.05.2021 ОСОБА_2 передала в оренду для користування свою дольову частку житла в розмірі одної третьої частини квартири від загальної площі 56,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 своєму батькові ОСОБА_1 відповідно до статті 150 ЖК України права розпорядження дольовою часткою.

17.05.2021 позивач звернувся до Центру надання адміністративних послуг із заявою, в якій просив зареєструвати договір оренди житлового приміщення по АДРЕСА_1 , укладений між ним та його дочкою ОСОБА_2 , на підставі статті 158 ЖК України. До вказаної заяви позивач долучив копію договору оренди житлового приміщення від 01.05.2021 та акту передачі житлового приміщення від 01.05.2021; копію свідоцтва про право власності на житло від 06.09.2021; копію довідки про зняття з реєстрації місця проживання від 15.04.2021 №14.37/1762.

На вказану вище заяву позивача листом від 25.05.2021 №7.1-9/29 Центр надання адміністративних послуг (за підписом начальника управління) повідомив, що основними законодавчими актами, які регулюють правовідносини у сфері оренди є ЦК України та ГК України. Правовідносини пов`язані з орендою нерухомого майна регламентовані параграфом 4 глави 58 книги 5 ЦК України. Зокрема, у пункті 1 статті 793 ЦК України зазначено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі; пункт 2 - договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню, крім договору, предметом якого є майно державної або комунальної власності, який підлягає нотаріальному посвідченню у разі, якщо він укладений за результатами електронного аукціону строком більше ніж на п`ять років. Стаття 794 ЦК України зазначає, що право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 793 цього Кодексу, якщо договір, укладений за результатами електронного аукціону, предметом якого є майно державної або комунальної власності. Також повідомлено, що правовідносини які стосуються державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», так відповідно до пункту 1 частини 2 статті 4 вказаного Закону підлягає державній реєстрації право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менше як три роки.

Не погоджуючись з діями та рішенням відповідачів щодо відмови у реєстрації договору оренди житлового приміщення від 01.05.2021, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Як передбачено статтею 158 ЖК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму.

Правові засади реалізації прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері надання адміністративних послуг визначає Закон України «Про адміністративні послуги» (далі - в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Як передбачено статтею 2 Закону України «Про адміністративні послуги», дія цього Закону поширюється на суспільні відносини, пов`язані з наданням адміністративних послуг.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адміністративні послуги» наведені у ньому терміни вживаються в такому значенні: адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов`язків такої особи відповідно до закону; суб`єкт звернення - фізична особа, юридична особа, яка звертається за отриманням адміністративних послуг; суб`єкт надання адміністративної послуги - орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, державний реєстратор, суб`єкт державної реєстрації, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги.

Основні вимоги до регулювання надання адміністративних послуг встановлені статтею 5 Закону України «Про адміністративні послуги», пункт 6 частини 1 якої передбачає, що виключно законами, які регулюють суспільні відносини щодо надання адміністративних послуг, встановлюються перелік підстав для відмови у наданні адміністративної послуги.

Порядок надання адміністративних послуг визначено у статті 9 Закону України «Про адміністративні послуги», частинами 1, 2, 4, 5 якої передбачено, що адміністративні послуги надаються суб`єктами надання адміністративних послуг безпосередньо або через центри надання адміністративних послуг.

Фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, має право на отримання адміністративної послуги незалежно від реєстрації її місця проживання, крім випадків, установлених законом.

Заява на отримання адміністративної послуги (далі - заява) подається в письмовій, усній чи електронній формі.

Письмова заява може бути подана суб`єкту надання адміністративної послуги особисто суб`єктом звернення або його представником (законним представником), надіслана поштою, а в разі надання адміністративних послуг в електронній формі - з використанням Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, у тому числі через інтегровані з ним інформаційні системи державних органів та органів місцевого самоврядування.

Перелік та вимоги до документів, необхідних для отримання адміністративної послуги, визначаються законом.

Згідно з частинами, 1, 2, 6 статті 12 Закону України «Про адміністративні послуги» центр надання адміністративних послуг - це постійно діючий робочий орган або виконавчий орган (структурний підрозділ) органу місцевого самоврядування або місцевої державної адміністрації, що зазначені у частині другій цієї статті, в якому надаються адміністративні послуги згідно з переліком, визначеним відповідно до цього Закону.

У центрах надання адміністративних послуг послуги надаються адміністратором центру, у тому числі шляхом його взаємодії з суб`єктами надання адміністративних послуг. У виняткових випадках (якщо послуги у центрах надання адміністративних послуг не можуть бути надані адміністратором або таке їх надання є значно гіршим для інтересів суб`єктів звернення та/або публічних інтересів) окремі адміністративні послуги можуть надаватися через центр надання адміністративних послуг посадовими особами суб`єктів надання адміністративних послуг на підставі узгоджених рішень з органом, який прийняв рішення про утворення центру надання адміністративних послуг.

Центр надання адміністративних послуг, утворений як постійно діючий робочий орган, забезпечує надання адміністративних послуг суб`єктам звернення із залученням до його роботи посадових осіб окремих виконавчих органів (структурних підрозділів) органу, який прийняв рішення про утворення центру надання адміністративних послуг.

Центри надання адміністративних послуг утворюються: Київською, Севастопольською міською, районною у місті Києві, Севастополі державною адміністрацією; міською, селищною, сільською радою.

Перелік адміністративних послуг, які надаються через центр надання адміністративних послуг, визначається органом, який прийняв рішення про утворення центру надання адміністративних послуг.

Надання адміністративних послуг, суб`єктом надання яких є відповідна рада (її виконавчі органи або посадові особи), здійснюється виключно через центр надання адміністративних послуг.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про адміністративні послуги» адміністратор - це посадова особа органу, який прийняв рішення про утворення центру надання адміністративних послуг, яка надає адміністративні послуги або організовує їх надання шляхом взаємодії з суб`єктами надання адміністративних послуг.

У разі утворення центру надання адміністративних послуг як постійно діючого робочого органу до його складу включаються окремі посадові особи виконавчих органів (структурних підрозділів) органу, який прийняв рішення про утворення центру надання адміністративних послуг, на яких можуть покладатися всі або окремі завдання адміністратора.

Основними завданнями адміністратора є, зокрема, видача або забезпечення направлення через засоби поштового зв`язку суб`єктам звернень результатів надання адміністративних послуг (у тому числі рішення про відмову в задоволенні заяви суб`єкта звернення), повідомлення щодо можливості отримання адміністративних послуг, оформлених суб`єктами надання адміністративних послуг (пункт 3 частини 4 статті 13 Закону).

Статтею 10 Закону України «Про адміністративні послуги» передбачено, що граничний строк надання адміністративної послуги визначається законом.

У разі якщо законом не визначено граничний строк надання адміністративної послуги, цей строк не може перевищувати 30 календарних днів з дня подання суб`єктом звернення заяви та документів, необхідних для отримання послуги.

Суб`єкт надання адміністративних послуг надає адміністративну послугу, а центр надання адміністративних послуг забезпечує організацію надання такої послуги у найкоротший строк та за мінімальної кількості відвідувань суб`єктом звернення.

У разі надання адміністративної послуги суб`єктом надання адміністративних послуг, який діє на засадах колегіальності, рішення про надання адміністративної послуги або про відмову в її наданні приймається у строк, визначений частиною першою або другою цієї статті, а в разі неможливості прийняття зазначеного рішення у такий строк - на першому засіданні (слуханні) після закінчення цього строку.

Відповідно до частин 1-2 статті 19 зазначеного Закону посадові особи, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги, адміністратори несуть дисциплінарну, цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність, передбачену законом, за порушення вимог законодавства у сфері надання адміністративних послуг.

Дії або бездіяльність посадових осіб, уповноважених відповідно до закону надавати адміністративні послуги, адміністраторів можуть бути оскаржені до суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до Положення про управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Ковельської міської ради, затвердженого рішення Ковельської міської ради від 26.03.2020 № 65/71 (вказане Положення розміщене на офіційному сайті Ковельської міської ради), Управління «Центр надання адміністративних послуг» (далі управління ЦНАП) є структурним підрозділом виконавчого комітету Ковельської міської ради, без статусу юридичної особи, яким надаються адміністративні послуги суб`єктам звернень - мешканцям міста Ковеля та Ковельського району, через адміністраторів або державних реєстраторів шляхом їх взаємодії з суб`єктами надання адміністративних послуг.

Відповідно до пункту 6 розділу І Положення перелік адміністративних послуг, що надаються в управлінні ЦНАП, визначається міською радою та містить адміністративні послуги органів виконавчої влади, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України.

Як передбачено пунктом 1 розділу ІІІ Положення, у межах своєї компетенції управління ЦНАП: приймає від суб`єкта звернення заяви та необхідні документи для надання адміністративних послуг, здійснює їх реєстрацію та подання документів (їх копій) відповідним суб`єктам надання адміністративних послуг не пізніше наступного робочого дня після їх отримання з дотримання вимог Закону України «Про захист персональних даних»; видає суб`єктам звернень (при пред`явленні документа, що посвідчує особу) або забезпечує надсилання через засоби поштового зв`язку результати надання адміністративних послуг, оформлені суб`єктами надання; забезпечує взаємодію із суб`єктами надання адміністративних послуг та організовує надання ними адміністративних послуг; надає адміністративні послуги у випадках, передбачених законом; забезпечує виконання повноважень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Рішенням Ковельської міської ради від 24.12.2020 №2/25 «Про затвердження переліку адміністративних послуг» затверджено перелік адміністративних послуг виконавчих органів Ковельської міської ради, які надаються через управління «Центр надання адміністративних послуг», згідно з додатком; перелік адміністративних послуг територіальних органів центральної влади, які надаються через управління «Центр надання адміністративних послуг», згідно з додатком; перелік адміністративних послуг підприємств та установ, які надаються через управління «Центр надання адміністративних послуг», згідно з додатком; перелік адміністративних послуг органів Ковельської районної державної адміністрації, які надаються жителям Ковельського району через управління «Центр надання адміністративних послуг», згідно з додатком; перелік комплексних адміністративних послуг, які надаються через управління «Центр надання адміністративних послуг», згідно з додатком.

У відзивах на позовну заяву відповідачі зазначили, що на заяву позивача від 17.05.2021 надано письмову відповідь-роз`яснення від 25.05.2021. Додатково зазначили, що у переліках адміністративних послуг, затверджених рішенням Ковельської міської ради від 24.12.2020 №2/25, відсутня така адміністративна послуга «реєстрація договору оренди житлового приміщення», а тому, надаючи відповідь позивачу, Центр надання адміністративних послуг діяв в межах та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Однак суд звертає увагу на те, що про такі підстави як відсутність адміністративної послуги «реєстрація договору оренди житлового приміщення» в переліках адміністративних послуг, які надаються через Центр надання адміністративних послуг, у листі від 25.05.2021 не зазначено.

У свою чергу, Законом України «Про адміністративні послуги» передбачено, що за наслідками розгляду звернення про надання адміністративної послуги приймається рішення про надання такої послуги або про відмову в її наданні (частина 4 статті 10 Закону) або про відмову в задоволенні заяви суб`єкта звернення (пункт 3 частини 4 статті 13 Закону).

З матеріалів не вбачається, що відповідачем-1 було прийнято рішення про надання адміністративної послуги або про відмову в її наданні чи про відмову в задоволенні заяви позивача.

Лист-відповідь Центру надання адміністративних послуг від 25.05.2021 на заяву позивача від 17.05.2021 містить лише цитування норм статей 793, 794 ЦК України та пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що за своїм змістом та визначенням, наведеним у пункті 19 частини першої статті 4 КАС України, не може вважатися рішенням про відмову в наданні адміністративної послуги чи про відмову в задоволенні заяви суб`єкта звернення.

Таким чином, суд дійшов висновку про неналежний розгляд заяви ОСОБА_1 від 17.05.2021 року про реєстрацію договору оренди житлового приміщення по АДРЕСА_1 , на підставі статті 158 ЖК України, оскільки відповідачем не прийнято жодного рішення, як це передбачено Законом України «Про адміністративні послуги».

Отже, суд дійшов висновку, що у даному випадку має місце протиправна бездіяльність Центру надання адміністративних послуг щодо розгляду заяви позивача від 17.05.2021 року про реєстрацію договору оренди житлового приміщення по АДРЕСА_1 , на підставі статті 158 ЖК України, у зв`язку з чим таку бездіяльність слід визнати протиправною.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З аналізу вищенаведеного слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, а суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом владних повноважень на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для досягнення справедливого результату внаслідок розгляду відповідного звернення заявника за отриманням адміністративної послуги та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення у межах дискреційних повноважень.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи.

У межах спірних правовідносин у даній справі рішення відповідача про надання адміністративної послуги або про відмову в її наданні чи про відмову в задоволенні заяви суб`єкта звернення є адміністративним актом, прийняттю якого передує визначена законом адміністративна процедура.

У наведеному контексті, суд зазначає що повноваження відповідача-1 щодо надання адміністративної послуги про реєстрацію договору оренди житлового приміщення по АДРЕСА_1 , на підставі статті 158 ЖК України є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу, а тому адміністративний суд не може перебирати на себе його функцій.

Враховуючи викладене, суд вважає що в даному випадку ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язати Центр надання адміністративних послуг повторно розглянути заяву позивача, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності Центру надання адміністративних послуг щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 17.05.2021 про реєстрацію договору оренди житлового приміщення по АДРЕСА_1 , на підставі статті 158 ЖК України та зобов`язання відповідача-1 повторно розглянути вказану заяву та за наслідками розгляду прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з Виконавчого комітету Ковельської міської ради моральної шкоди у розмірі 1500000,00 грн. суд зазначає таке.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 названої статті обумовлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пунктах 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З викладеного випливає, що сам факт визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень не є безумовною і достатньою підставою для стягнення з нього моральної шкоди. У кожному випадку позивач повинен обґрунтувати заподіяння йому такої шкоди, зокрема пояснити, в чому конкретно проявилося порушення його нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, що саме спричинило йому моральні страждання і в чому проявляється їхній взаємозв`язок з протиправними діями відповідача.

Враховуючи всі доводи, які наведені у позовній заяві, й беручи до уваги особливе світосприйняття кожної людини у випадку порушення її прав суб`єктом владних повноважень, суд зазначає, що наведених позивачем доводів за обставин цієї справи не достатньо для стягнення на його користь моральної шкоди, оскільки позивач не подав жодних доказів на підтвердження моральної шкоди, а із позовної заяви не вбачається, чому саме позивач обрахував свою моральну шкоду у розмірі 1500000,00 грн., а не в іншому розмірі.

З огляду на обставини справи, аргументи і доводи учасників справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача-2 на користь позивача моральної шкоди.

Керуючись статтями 243 ч. 3, 245, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Ковельської міської ради щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 17 травня 2021 року про реєстрацію договору оренди житлового приміщення по АДРЕСА_1 , на підставі статті 158 Житлового кодексу України.

Зобов`язати Управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Ковельської міської ради (45008, Волинська область, місто Ковель, вулиця Незалежності, 73) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) від 17 травня 2021 року про реєстрацію договору оренди житлового приміщення по АДРЕСА_1 , на підставі статті 158 Житлового кодексу України, та за наслідками розгляду прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. О. Андрусенко

Повний текст судового рішення складено 06 червня 2022 року.