Справа № 280/5995/21
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2022-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2022 року м. Дніпросправа № 280/5995/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року (м. Запоріжжя, суддя Татаринов Д.В.) у справі № 280/5995/21

за позовом ОСОБА_1

до Розівської селищної ради Пологівського району Запорізької області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

У липні 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із позовом до Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення 10 позачергової сесії восьмого скликання Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області від 02 червня 2021 року №96;

- зобов`язати Розівську селищну раду Розівського району Запорізької області повторно розглянути клопотання про надання дозволу на розроблення документації землеустрою щодо відведення земельної ділянки №:06:001:0334 у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, орієнтованою площею 2,00 га.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року позовні вимоги задоволено.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що спірне рішення не відповідає вимогам обґрунтованості, а відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які б спростовували доводи позивача та не довів правомірність спірного рішення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги відповідача мотивовано, зокрема тим, що положеннями законодавства визначено обов`язок попереднього розгляду та опрацювання депутатськими комісіями усіх проектів рішень, які готуються на розгляд ради, а відповідачем дотримано ці вимоги та вказано у спірному рішенні посилання на висновок і рекомендації постійної комісії. Крім того, відповідач зазначає, що він має право надавати земельні ділянки для особистого селянського господарства будь-якого розміру, у межах до 2,0 га, без обов`язкового обґрунтування свого рішення.

З цих підстав, відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Позивач подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому вказує, що спірне рішення не містить підстав, які б перешкоджали надати позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою у бажаному розмірі земельної ділянки. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої без змін.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Апеляційним судом встановлено, що відповідно до рішення Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області від 14.09.2021 року № 14 селищна рада змінила юридичну назву на Розівську селищну раду Пологівського району Запорізької області, тому назва відповідача підлягає зміні.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що 29 березня 2021 року Розівською селищною радою Розівського району Запорізької області позивачу надано відповідь/інформацію №Ч-12-П, відповідно до якого надано перелік вільних земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності станом на 29 березня 2021 року.

06 квітня 2021 року позивач звернувся до Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №:06:001:0334 у власність для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 2,0 га розташованої біля села Маринопіль Розівської селищної територіальної громади. Графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки додано до клопотання та виділено червоним кольором. Також до клопотання долучені копія паспорту, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру платника податків та документи, що підтверджували статус учасника бойових дій, а саме довідка про безпосередню участь в АТО (ООС) та посвідченням учасника бойових дій.

В подальшому, 02 червня 2021 року Розівською селищною радою Розівського району Запорізької області на десятій позачерговій сесії восьмого скликання прийнято рішення №96, відповідно до якого вирішено зокрема:

« 1. Надати громадянину ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,00 га, з земель комунальної власності сільськогосподарського призначення (кадастровий номер :06:001:0334), зі зміною цільового призначення, із земель: «землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) » (КВЦПЗ - 16.00.) на землі: «для ведення особистого селянського господарства» (КВЦПЗ - 01.03.), розташованої на території Розівської селищної ради за межами населених пунктів Новозлатопільського старостинського округу.

2. Сформувати вказану земельну ділянку шляхом поділу земельної ділянки комунальної власності площею 2,00 га, кадастровий номер :06:001:0334, землі сільськогосподарського призначення (землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) ) (КВЦПЗ - 16.00.), на території Розівської селищної ради за межами населених пунктів Новозлатопільського старостинського округу.»

Позивач, не погоджуючись з цим рішенням Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірне рішення не містить чіткого опису підстав та обґрунтування його прийняття, у той час як цим рішенням обмежується право позивача на отримання земельної ділянки площею, що передбачена приписами ЗК України.

Крім того, суд зазначив, що відповідач правомірно надав позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки, однак належним чином не обґрунтував неможливості надання дозволу щодо земельної ділянки розміром понад 1,00 га та не більше 2,00 га. Також, суд врахував право Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області щодо поділу земельної ділянки, однак вказав, що рішення ради повинно бути обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, організація землеустрою.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Приписами частини 1 статті 121 ЗК України закріплено право громадян України на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів.

Відповідно ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Положеннями пункту 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що питання регулювання земельних відносин, відповідно до закону, вирішується виключно на пленарних засіданнях сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до частин 1-2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Приписами частини 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем прийнято спірне рішення, яким позивачу надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,00 га, з земель комунальної власності сільськогосподарського призначення (кадастровий номер :06:001:0334, а також визначено сформувати вказану земельну ділянку шляхом поділу земельної ділянки комунальної власності площею 2,00 га, кадастровий номер :06:001:0334.

Натомість, матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №:06:001:0334 у власність для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 2,0 га.

Колегія суддів враховує, що органи місцевого самоврядування, діючи в інтересах територіальної громади, мають право розпоряджатися землями комунальної власності з урахуванням будь-яких правомірних цілей, проте вони не можуть ухвалювати правові акти, які не належать до їх повноважень або суперечать закону.

В свою чергу апеляційним судом встановлено, що відповідач обґрунтував спірне рішення лише шляхом зазначення у ньому про взяття до уваги висновку і рекомендацій постійної комісії з питань регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища. Натомість, під час розгляду справи у суді першої інстанції, суду не було надано висновку та рекомендацій постійної комісії відповідача з питань регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища.

З цих підстав, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що спірне рішення не відповідає вимогам обґрунтованості, оскільки не містить чіткого опису підстав та обґрунтування його прийняття, у той час як цим рішенням обмежується право позивача на отримання земельної ділянки площею, яка передбачена наведеними приписами ЗК України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що спірне рішення відповідача не відповідає критеріям, визначеним у частині 2 статті 2 КАС України, а доводи апеляційної скарги щодо змісту спірного рішення цей висновок не спростовують.

Відтак, як вірно визначив суд першої інстанції, для належного і ефективного захисту прав позивача слід визнати протиправним та скасувати рішення 10 позачергової сесії восьмого скликання Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області від 02 червня 2021 року №96, а також зобов`язати Розівську селищну раду Розівського району Запорізької області повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розроблення документації землеустрою щодо відведення земельної ділянки №:06:001:0334 у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, орієнтованою площею 2,00 га.

Щодо подання відповідачем нових доказів під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Так, приписами ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що у межах цієї справи обов`язок доказування правомірності спірної постанови покладено саме на відповідача.

Положеннями ч. 4 ст. 308 КАС України визначено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Натомість, скаржник не надав докази, які б підтвердили неможливість подання ним до матеріалів справи під час розгляду справи судом першої інстанції заяви громадянина

ОСОБА_2 до Розівської селищної ради від 12.05.2021 №Д-364/03-23 з додатками, витягу з протоколу №12 засідання постійної комісії з питань регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища Розівської селищної ради від 13.05.2021, витягу з протоколу №12 від 02.06.2021 десятої позачергової сесії восьмого скликання Розівської селищної ради разом з результатами поіменного голосування з питань №105 та №106 порядку черги денної.

Відтак, керуючись положеннями ч. 4 ст. 308 КАС України, апеляційний суд при вирішенні цієї справи не приймає вищевказані докази до уваги.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява N 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява N 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

Згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З цих підстав, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Розівської селищної ради Пологівського району Запорізької області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі № 280/5995/21 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко