Справа № 600/6281/21-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2022-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/6281/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області (далі відповідач або ГУ ДПС у Чернівецькій області), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС в Чернівецькій області № Ф-2125-56-У від 11 лютого 2021 року у сумі 43555,19 грн.

1.2. Ухвалою суду від 18.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

1.3. Ухвалою суду від 12.05.2022 року витребувано з Головного управління ДПС у Чернівецькій області розрахунок суми боргу по вимозі № Ф-2125-56-У від 11 лютого 2021 року із зазначенням періодів, за який борг нараховано.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2.1. 11.02.2021 року посадовими особами ГУ ДПС у Чернівецькій області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2125-56-У, якою позивачу нараховано недоїмку по єдиному соціальному внеску у розмірі 43555,19 грн.

2.2. З даною вимогою відповідача позивач не згідний повністю та вважає, що вона підлягає скасуванню.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

3.1. В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві позивач зазначає наступне.

3.2. Зокрема, вказує, що був зареєстрований як фізична особа - суб`єкт підприємницької діяльності 25.07.1994 року, про що зроблено запис 25.07.1994 року. Далі, 11.03.2011 року свідоцтво про державну реєстрацію від 25.07.1994 року було замінено на свідоцтво про державну реєстрацію єдиного зразка, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про заміну свідоцтва про державну реєстрацію зроблено запис №2 030010, та що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця. При цьому, підприємницьку діяльність з 2011 року він не здійснював, звітність не подавалася. Так як підприємницькою діяльністю не займався, то 27.08.2021 року було внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 як фізичної особи - підприємця, номер запису: 001030010.

3.3. Водночас зазначає, що з березня 2000 року по травень 2019 року він працював на різних підприємствах, що підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 з Пенсійного фонду України (форма ОК-5). При цьому, в період з 03 жовтня 2016 року по 02 травня 2019 року працював у TOB «ІНВЕСТКОМ» на посаді фахівця з продажу. Так, індивідуальними відомостями про застраховану особу підтверджується, що за вказаний період роботи за нього сплачувався єдиний соціальний внесок роботодавцями, зокрема, відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) страхувальниками з 2000 року по 2019 рік було сплачено йому суму заробітку для нарахування пенсії у розмірі, з якого сплачено страхові внески.

3.4. Таким чином стверджує, що в період з 25.07.1994 року по 27.08.2021 року він був зареєстрований як фізична особа-підприємець, однак, з 2011 року підприємницьку діяльність не здійснював. Більше того, з березня 2000 року по 02.05.2019 року був найманим працівником. Отже, в період з березня 2000 року по 02.05.2019 року за нього сплачувалися страхові внески роботодавцями в сумі не менше як мінімальний страховий внесок.

Позиція відповідача

3.5. 11.01.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник позивача заперечує про задоволення позову.

3.6. Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2125-56 від 11.02.2021 року було застосовано до позивача у зв`язку із несвоєчасною сплатою єдиного внеску, що передбачено Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

3.7. 23.05.2022 року до суду надійшли пояснення від відповідача, подані на виконання ухвали суду від 12.05.2022 року про витребування доказів. Згідно змісту пояснень, нарахування ЄСВ в ІКП ФОП ОСОБА_1 відбувалось наступним чином:

- 01.10.2013р. заборгованість - 5766,45 грн. (передано Пенсійним Фондом України в Чернівецькій обл.);

- 19.04.2018 р. нараховано 2457,18 грн. за І квартал 2018 р. (819,06 грн.*3);

- 19.07.2018 р. нараховано 2457,18 грн. за II квартал 2018 р. (819,06 грн.*3);

- 19.10.2018 р. нараховано 2457,18 грн. за III квартал 2018 р. (819,06 грн.*3);

- 21.01.2019 р. нараховано 2457,18 грн. за ІV квартал 2018 р. (819,06 грн.*3);

- 19.04.2019 р. нараховано 2754,18 грн. за І квартал 2019 р. (918,06 грн.*3);

- 19.07.2019 р. нараховано 2754,18 грн. за II квартал 2019 р. (918,06 грн.*3);

- 19.10.2019 р. нараховано 2754,18 грн. за IІІ квартал 2020 р. (918,06 грн.*3);

- 21.01.2020 р. нараховано 2754,18 грн. за ІV квартал 2020 р. (918,06 грн.*3);

- 19.04.2020 р. нараховано 2078,12 грн. за І квартал 2020 р. (1039,06 грн.*2);

- 20.07.2020 р. нараховано 1039,06 грн. за II квартал 2020 р. (1039,06 грн.*1);

- 19.10.2020 р. нараховано 3178,12 грн. за III квартал 2020 р. (1039,06 грн.*2+1100*1);

- 19.01.2021 р. нараховано 2200,00 грн. за ІV квартал 2020 р. (1100*2).

3.8. Протягом зазначеного періоду ФОП ОСОБА_1 зазначені суми єдиного соціального внеску не сплачував, у зв`язку з чим станом на 19.05.2022 р. в інтегрованій картці платника зі сплати єдиного внеску по єдиному соціальному внеску, що сплачується фізичними особами-підприємцями, в т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та особами, які проводять незалежну професійну діяльність, (код платежу 710400001) обліковується заборгованість у сумі 43555,19 грн.

3.9. При цьому, зазначає, що Відповідно до п. З Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку із проведенням адміністративної реформи» від 04.07.2013 р. № 406-VІІ адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування Пенсійним фондом України передано до Міністерства доходів і зборів України з 01.10.2013р., у зв`язку із чим інформація про сплату страхових внесків за період з 01.01.2002 р. по 30.09.2013 р. відсутня в органах податкової служби.

IV. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4.1. Заяв та клопотань іншого характеру від учасників справи до суду не надходило.

V. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

5.1. Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В03 №708081 ОСОБА_1 25.07.1994 року зареєстрований як фізична особа-підприємець. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 27.08.2021 року ОСОБА_1 за власним рішенням припинено підприємницьку діяльність. Таким чином, у період з 25.07.1994 року по 27.08.2021 року позивач мав статус фізичної особи-підприємця.

5.2. Дослідженням матеріалів справи судом також встановлено, що з березня 2000 року по травень 2019 року ОСОБА_1 працював на різних підприємствах, що підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 з Пенсійного фонду України (форма ОК-5). Зокрема, в період з 03 жовтня 2016 року по 02 травня 2019 року ОСОБА_1 працював у TOB «ІНВЕСТКОМ» на посаді фахівця з продажу, що підтверджується довідкою TOB «ІНВЕСТКОМ», Індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 з Пенсійного фонду України (форма ОК-5) та відомостями трудової книжки ОСОБА_1 .

5.3. При цьому, Індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 з Пенсійного фонду України (форма ОК-5) та довідкою TOB «ІНВЕСТКОМ» підтверджується те, що у період з березня 2000 року по травень 2019 року при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 заробітної плати роботодавцями сплачено відповідні страхові внески.

5.5. Однак, 11.02.2021 року Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску № Ф-2125-56-У-53, якою від позивача вимагається сплатити борг у розмірі 43555,19 грн.

VІ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

6.1. Предметом цього позову є вимога Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 11.02.2021 року № Ф-2125-56-У про сплату боргу (недоїмки), а тому суд має надати оцінку на предмет її правомірності та безпосередньо наявності підстав для її формування.

6.2. Спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 року №2464-VI (далі Закон №2464-VI).

6.3. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI під єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування розуміють консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

6.4. Під застрахованою особою розуміють фізичну особу, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок (пункт 3 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI).

6.5. Отже, з викладеного слідує, що єдиний соціальний внесок є обов`язковим платежем, метою якого є забезпечення захисту прав застрахованих осіб, які такий внесок сплачували самостійно або за них такі внески сплачувались іншими особами.

6.6. Згідно частини 1 статті 12 Закону № 2464-VI завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.

6.7. Пунктом 3 частини 2 статті 12 Закону України №2464-VI передбачено, що Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску.

6.8. Статтею 4 Закону №2464-VI визначено перелік платників єдиного соціального внеску.

Так, згідно пункту 1 та 5 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці:

- підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

- фізичні особи-підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань);

- фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту).

6.9. У частині 4 статті 4 Закону №2464-VI визначено перелік осіб, які звільняються від сплати за себе єдиного внеску, зокрема такими є особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

6.10. Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач відноситься до категорії осіб, наведених у частині 4 статті 4 Закону №2464-VI, а також те, що у період з 25.07.1994 року по 27.08.2021 року позивач мав статус фізичної особи-підприємця, слідує, що він є платником єдиного соціального внеску.

6.11. Частиною 2 статті 6 Закону №2464-VI визначені обов`язки платника єдиного внеску, серед яких обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1), подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю (пункт 4).

6.12. Згідно частини 3 цієї ж статті Закону №2464-VI обов`язки, передбачені частиною другою цієї статті, поширюються на платників, зазначених у пунктах 1, 4, 5, 5-1 та 16 частини першої статті 4 цього Закону. Тобто ці обов`язки поширювалися і на позивача.

6.13. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI (в редакції зі змінами внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 року № 1774-VIII) єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5- 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

6.14. Під мінімальним страховим внеском Закон №2464-VI розуміє суму єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця (пункт 5 частини 1 статті 1), тоді як під максимальною величиною бази нарахування єдиного внеску розуміється максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок (пункт 4 частина 1 статті 1 Закону №2464-VI).

6.15. Відповідно до частини 5 статті 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

6.16. Однак, суд звертає увагу на те, що позивач з березня 2000 року по травень 2019 року ОСОБА_1 працював на різних підприємствах, що підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 з Пенсійного фонду України (форма ОК-5). Зокрема, в період з 03 жовтня 2016 року по 02 травня 2019 року ОСОБА_1 працював у TOB «ІНВЕСТКОМ» на посаді фахівця з продажу, що підтверджується довідкою TOB «ІНВЕСТКОМ», Індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 з Пенсійного фонду України (форма ОК-5) та відомостями трудової книжки ОСОБА_1 . При цьому, Індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 з Пенсійного фонду України (форма ОК-5) та довідкою TOB «ІНВЕСТКОМ» підтверджується те, що у період з березня 2000 року по травень 2019 року при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 заробітної плати роботодавцями сплачено відповідні страхові внески.

6.17. Однак, згідно наданих відповідачем пояснень, нарахування ЄСВ в ІКП ФОП ОСОБА_1 відбувалось наступним чином:

- 01.10.2013 р. заборгованість - 5766,45 грн. (передано Пенсійним Фондом України в Чернівецькій обл.);

- 19.04.2018 р. нараховано 2457,18 грн. за І квартал 2018 р. (819,06 грн.*3);

- 19.07.2018 р. нараховано 2457,18 грн. за II квартал 2018 р. (819,06 грн.*3);

- 19.10.2018 р. нараховано 2457,18 грн. за III квартал 2018 р. (819,06 грн.*3);

- 21.01.2019 р. нараховано 2457,18 грн. за ІV квартал 2018 р. (819,06 грн.*3);

- 19.04.2019 р. нараховано 2754,18 грн. за І квартал 2019 р. (918,06 грн.*3);

- 19.07.2019 р. нараховано 2754,18 грн. за II квартал 2019 р. (918,06 грн.*3);

- 19.10.2019 р. нараховано 2754,18 грн. за IІІ квартал 2020 р. (918,06 грн.*3);

- 21.01.2020 р. нараховано 2754,18 грн. за ІV квартал 2020 р. (918,06 грн.*3);

- 19.04.2020 р. нараховано 2078,12 грн. за І квартал 2020 р. (1039,06 грн.*2);

- 20.07.2020 р. нараховано 1039,06 грн. за II квартал 2020 р. (1039,06 грн.*1);

- 19.10.2020 р. нараховано 3178,12 грн. за III квартал 2020 р. (1039,06 грн.*2+1100*1);

- 19.01.2021 р. нараховано 2200,00 грн. за ІV квартал 2020 р. (1100*2).

6.18. В той же час відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї статусу фізичної особи-підприємця, яку особа фактично не здійснює, Законом №2464-VI не врегульовано.

6.19. Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

6.20. Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

6.21. Наведене правове врегулювання дає підстави для висновку, що, з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, що зареєстровані як фізичні особи підприємці, проте фактично не здійснюють та не ведуть господарську діяльність та доходи не отримують, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

6.22. Відтак, особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

6.23. Інше тлумачення норм Закону № 2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДПС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

6.24. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 23.01.2020 р. у справі №480/4656/18, від 04.12.2019 р. у справі №440/2149/19, від 27.11.2019 р. у справі №160/3114/19.

6.25. Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків, слідує, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи "Серков проти України" (заява № 39766/05), "Щокін проти України" (заяви № 23759/03 та № 37943/06), які відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права.

6.26. Як зазначено судом вище, позивач з березня 2000 року по травень 2019 року ОСОБА_1 працював на різних підприємствах, що підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 з Пенсійного фонду України (форма ОК-5). Зокрема, в період з 03 жовтня 2016 року по 02 травня 2019 року ОСОБА_1 працював у TOB «ІНВЕСТКОМ» на посаді фахівця з продажу, що підтверджується довідкою TOB «ІНВЕСТКОМ», Індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 з Пенсійного фонду України (форма ОК-5) та відомостями трудової книжки ОСОБА_1 .

6.27. При цьому, у вказаний період із заробітної плати позивача роботодавцями сплачено відповідні страхові внески.

6.28. Суд звертає увагу на те, що доказів отримання позивачем у цей період доходів від провадження підприємницької діяльності відповідачем до суду не надано.

6.29. Однак, відомостей про те, що ОСОБА_1 був працевлаштований після 02.05.2019 року суду надано не було. При цьому, враховуючи те, що до 27.08.2021 року позивач мав статус фізичної особи-підприємця, у нього наявний обов`язок сплачувати єдиний соціальний внесок відповідно до вимог Закону № 2464-VI.

6.30. Разом з цим, враховуючи те, що Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області згідно оскаржуваної вимогу нараховано позивачу недоїмку по сплаті єдиного соціального внеску у період, коли він був працевлаштованим та не повинен був сплачувати такий внесок, суд вважає, що така вимога є протиправною, а тому підлягає скасуванню.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

7.1. Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а згідно частини 2 цієї статті КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

7.2. Відповідачем не доведено суду правомірність прийняття оскаржуваної позивачем вимоги, натомість останнім доведено суду її протиправність, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

7.3. Натомість суд зазначає, що Головному управлінню ДПС у Чернівецькій області належить сформувати нову вимогу по відношенню до позивача в частині нарахування недоїмки по сплаті єдиного соціального внеску з урахування висновків суду, зробленим у цій справі.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

8.1. Статтею 139 КАС України вирішено питання розподілу судових витрат. Зокрема, відповідно до її частини 1 при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

8.2. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 15.11.2021 року.

8.3. Оскільки, позов задоволено повністю, суд стягує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 908 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги, задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2021 року № Ф-2125-56-У у сумі 43555,19 грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого згідно квитанції №0.0..1 від 15.11.2021 року судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач Головне управління ДПС у Чернівецькій області (58013, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 200 А, ).

Суддя О.В. Анісімов