Справа № 460/2167/22
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2022-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 травня 2022 року м. Рівне №460/2167/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В. за участю секретаря судового засідання Бляхи В.С.; представника позивача: Якобчука П.О; представника відповідача: Охман Н.П.; розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доВідділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті
про визнання протправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю)у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач) у якому просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 325409 від 25 січня 2022 року.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що згідно постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 325409 від 25 січня 2022 року до позивача був застосований штраф у сумі 17000 грн. Позивач вважає зазначену постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» не містить вимоги щодо обов`язку водіїв, що здійснюють внутрішні перевезення встановлювати та використовувати контрольні прилади (тахографи) реєстрації режимів праці та відпочинку водіїв. Зазначає, що в даному випадку здійснював внутрішні вантажні перевезення, тому наявність у водія картки до цифрового тахографа не є обов`язковою. Позивач стверджує, що відповідач не надав йому можливості взяти участь у розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, так як у визначений для прибуття на розгляд справи час, справа вже була розглянута, чим порушено право на отримання професійної правничої допомоги. З підстав, наведених у позовній заяві, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

13.05.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає що на момент перевірки у позивача була відсутня картка водія до цифрового тахографа, відтак виконуючим обов`язки начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Укртрансбезпеки прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу відповідно до ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у розмірі 17000 грн. З наведених у відзиві підстав, просить суд відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні учасники справи підтримали доводи заяв по суті справи та надали пояснення аналогічні цим доводам.

Заяви, клопотання учасників справи.

04.05.2022 до суду надійшло клопотання від представника відповідача про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву.

Інших заяв та клопотань, які мають значення для вирішення спору до суду не надходило.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 08.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 10.03.2022.

Ухвалою суду від 10.03.2022 розгляд справи відкладено та призначено до судового розгляду на 04.04.2022.

Ухвалою суду від 04.04.2022 розгляд справи відкладено та призначено до судового розгляду на 24.05.2022.

Ухвалою суду від 16.05.2022 визнано пропуск строку на подання відзиву на позовну заяву у справі поважним та поновлено відповідачу строк для подання такого відзиву.

Ухвалою суду від 24.05.2022, занесеною до протоколу судового засідання, розгляд справи відкладено та призначено до судового розгляду на 31.05.2022.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; види діяльності за КВЕД: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний). Дата та номер запису про проведення державної реєстрації: 05.09.2019; 0008382 /а.с. 12/.

19.12.2021 посадовими особами Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у період з 13.12.2021 по 19.12.2021 та направлення на перевірку № 012378 від 09.12.2021, на 210 км. + 450 м. автомобільної дороги Київ-Одеса проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів /а.с. 44/.

Під час проведення такої перевірки був зупинений транспортний засіб марки RENAULT д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом BODEX д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_3 , НОМЕР_4 їх власником є фізична особа-підприємець ОСОБА_1 /а.с. 43/.

За результатами перевірки було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 319540 від 19.12.2021, у якому зафіксовано що під час перевірки виявлено порушення відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 цього Закону, саме відсутня картка водія цифрового тахографа /а.с. 14/.

14.01.2022 відповідачем на адресу ОСОБА_1 надіслано повідомлення № 2635/722.4/24-22 від 14.01.2022 про те, що розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт відбудеться у приміщенні Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області 25.01.2022 о 10 год. 30 хв. /а.с. 15/.

Дане повідомлення направлене на адресу ОСОБА_1 , зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення з штрих-кодом 817 та вручено позивачу особисто 18.01.2022 /а.с. 40/.

25.01.2022 виконуючим обов`язки Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Укртрансбезпеки за наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, складено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 325409, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн. за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідальність за яке передбачена ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: перевезення вантажів за відстуності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 цього Закону /а.с. 16/.

Не погодившись із постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу позивач звернувся до суду з даним позовом.

Докази відхилені судом та мотиви їх відхилення.

Суд не відхиляє докази подані учасниками справи. Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Закону України «Про автомобільний транспорт» № 2344-ІІІ від 05.04.2001 (далі - Закон № 2344-ІІІ) законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Відповідно до статті 5 Закону № 2344-ІІІ основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Згідно статті 6 Закону України № 2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Статтею 48 Закону № 2344-ІІІ визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Аналіз положень статті 48 Закону № 2344-ІІІ дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, статті 18 Закону № 2344-ІІІ та з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за № 811/18106 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів.

Згідно п.1.3 Положення № 340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

Відповідно до пунктів 6.1, 6.3 Положення № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами; водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку.

Згідно пункту 7.1 Положення № 340 перевірка додержання режиму праці та відпочинку водія здійснюється Державною службою України з безпеки на транспорті з дотриманням вимог Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567.

Пунктом 7.2 Положення № 340 визначено, що головний орган, на який покладається забезпечення безпеки дорожнього руху, здійснює перевірку встановленого режиму праці і відпочинку водіїв відповідно до чинного законодавства України.

Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385.

Відповідно до п.1.4 Інструкції № 385, контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Згідно з п.3.3 Інструкції № 385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу;

заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відповідно до п.3.5 Інструкції № 385 перевізники:

забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий);

зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Згідно п.3.6 Інструкції, перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку:

правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР);

наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку;

дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа;

дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом;

наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа;

строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналізуючи положення вказаних норм, суд приходить до висновку, що тахокарти, а також картки водія або роздруківки даних роботи цифрового тахографа є документами, передбаченими законодавством України, на підставі яких виконуються пасажирські і вантажні перевезення автомобільним транспортом, що відповідно до статті 48 Закону № 2344-ІІІ, входять до переліку обов`язкових документів при здійсненні внутрішніх перевезень.

Мотивована оцінка аргументів сторін і висновки суду.

Спірним питанням в межах розгляду даної справи є встановлення тієї обставини, чи застосовуються адміністративно-господарські штрафи до осіб, які здійснюють внутрішні перевезення вантажів транспортними засобами за відсутності на момент перевірки документів, що передбачені ст. 48 Закону № 2344-ІІІ зокрема, в даному випадку, особистої картки водія (у разі використання цифрового тахографа).

Обґрунтовуючи свою позицію щодо неправомірності прийняття оскаржуваної постанови, позивач наголошував на тому, що за порушення ст. 48 Закону № 2344-ІІІ до відповідальності можуть бути притягнуті лише ті автомобільні перевізники, що здійснюють міжнародні автомобільні перевезення, оскільки позивач здійснює внутрішні перевезення, що підтверджується товарно-транспортною накладною, то застосування до нього адміністративно-господарського штрафу згідно з спірною постановою є протиправним.

Такі доводи позивача суд відхиляє як необґрунтовані та зазначає, що вимоги Інструкції № 385 поширюються на усіх суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі). Також, згідно пункту 1.3 Положення № 340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Суд наголошує, що без наявності картки водія, інспектор не може здійснити контроль дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водія та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом, тому наявність картки водія цифрового тахографа є обов`язковою для перевізників, які здійснюють як міжнародні, так і внутрішні автомобільні перевезення пасажирів та вантажів.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує правову позицію у подібних правовідносинах, яка викладена у постанові Верховного Суду від 11.02.2020 у справі № 820/4624/17.

При цьому, суд критично сприймає твердження позивача щодо порушення порядку розгляду справи про застосування адміністративно-господарського штрафу з огляду на наступне.

Відповідно до п.25 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1576 від 08.11.2006, справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Згідно п.26 Порядку № 1576 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі (п.27 Порядку № 1576).

Як було встановлено судом 14.01.2022 відповідачем на адресу ОСОБА_1 надіслано повідомлення № 2635/722.4/24-22 від 14.01.2022 про те, що розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт відбудеться у приміщенні Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області 25.01.2022 о 10 год. 30 хв.

Повідомлення направлене на адресу ОСОБА_1 , зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з штрих-кодом 817 та вручено позивачу особисто 18.01.2022.

Суд зазначає, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про порушення чинного законодавства, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо. Натомість, право розгляду справи без участі уповноваженої особи суб`єкта господарювання надає неявка такої особи за умови її належного повідомлення про час та місце розгляду справи.

Враховуючи наведене, відповідач виконав свій обов`язок щодо належного та своєчасного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, а тому мав обґрунтоване право проводити розгляд справи без участі позивача чи його представника. Оскільки позивач був проінформований про час та місце розгляду справи за 7 днів до дати її розгляду, суд приходить до висновку, що цей час є достатнім для укладення договору про надання правничої допомоги з метою реалізувати право на отримання професійної правничої допомоги чи надати письмові докази та пояснення щодо виявлених під час перевірки порушень, викладених у акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 319540 від 19.12.2021.

В свою чергу, позивачем не наведено жодної обставини та не надано жодних доказів, які б підтверджували неможливість завчасно, до розгляду справи про порушення чинного законодавства в сфері автомобільного транспорту, укласти договір про надання правничої допомоги. Відтак, суд не приймає до уваги доводи позивача про порушення порядку розгляду справи, оскільки відповідачем дотримано вимоги пунктів 26, 27 Порядку № 1567, проте позивач на розгляд справи не з`явився, що не перешкоджало розгляду справи за його відсутності.

Щодо тверджень позивача про те, що під час винесення постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів відповідачем було допущене процесуальне порушення, зокрема невірно зазначено порядок оскарження такої постанови, суд зазначає наступне.

Порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі). Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Суд наголошує, що у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 30.04.2020 у справі № 813/1790/18, що також враховується судом при вирішенні даної справи відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відповідно до положень статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких гуртуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналіз вказаної правової норми свідчить про те, що відповідач повинен доводити правомірність свого рішення, дій чи бездіяльності. Водночас, позивач не позбавлений обов`язку довести ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Тобто, обов`язок доказування в адміністративному процесі не покладено виключно на суб`єкта владних повноважень, а розподілений в залежності від вимог та заперечень.

У даному випадку обов`язок доказування правомірності спірних рішень належить відповідачу, в той час як позивач зобов`язаний підтвердити належними та допустимими доказами спростування обставин, які стали підставою для прийняття контролюючим органом таких рішень, а також підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги.

Згідно статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

З огляду на встановлені обставини, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 325409 від 25 січня 2022 року відповідає наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, тому суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що не підлягають до задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 139 КАС України, з огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 73-79, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 325570 від 01 лютого 2022 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ФОП ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач - Відділ державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Небесної сотні, буд. 34, м. Рівне, 33013, ЄДРПОУ/РНОКПП 39816845)

Повний текст рішення складений 01 червня 2022 року.

Суддя О.В. Поліщук