Справа № 280/8974/20
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2022-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
02 червня 2022 року м. Дніпросправа № 280/8974/20
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,
ознайомившись з матеріалами адміністративної справи та апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Запорізькій області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року по справі №280/8974/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Головне управління ДПС у Запорізькій області, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, засобами поштового зв`язку подало апеляційну скаргу.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2022 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення її недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення строку апеляційного оскарження, в якій вказати інші підстави для поновлення строку з наданням відповідних доказів на обґрунтування заяви.

Підставою залишення апеляційної скарги без руху стало те, що апеляційна скарга подана скаржником після закінчення строку апеляційного оскарження, встановленого статтею 295 КАС України, а підставі, наведені скаржником у клопотанні про поновлення такого строку, не є поважними.

13 квітня 2022 року Третій апеляційний адміністративний суд постановив ухвалу, якою запропонував скаржнику протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали або усунути виявлені недоліки скарги або надати суду докази неможливості виконати вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху у зазначений строк через причини, зумовлені запровадженням в Україні воєнного стану.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення скаржником копію ухвали від 13 квітня 2022 року отримано 20 квітня 2022 року, а отже, десятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали, з урахуванням вихідних днів, сплинув 02 травня 2022 року.

На виконання вимог ухвали суду до Третього апеляційного адміністративного суду від Головного управління ДПС у Запорізькій області надійшла заява, в якій скаржник наводить пояснення стосовно причин пропуску строку на апеляційне оскарження та ставить питання про його поновлення.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, скаржник зазначає, що контролюючий орган вже звертався до Третього апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою у цій справі раніше, однак через несплату судового збору, що на той час, було зумовлено відсутністю коштів для проведення такої сплати, ухвалою суду від 14.06.2021 вперше подану апеляційну скаргу було повернуто скаржнику. Зауважує, що податковим органом направлялась доповідна записка від

17.03.2021 щодо сплати судового збору у цій справі, проте, згідно листів ДКС України від 29.03.2021, 06.04.2021, 06.05.2021, 24.05.2021, 07.06.2021, 07.07.2021, 19.07.2021, 30.07.2021, 16.08.2021, 26.08.2021, 15.09.2021 у зв`язку з проведенням безспірного списання коштів з рахунків Управління, операції по рахунках податкового органу були зупинені. Тобто, скаржником вживалися дії, спрямовані на оплату судового збору, але у зв`язку з блокуванням рахунків боржника за вказаний період часу неможливо було провести оплату. Зазначає, що така можливість щодо сплати судового збору у відповідача виникла в грудні 2021 року, що ним і було зроблено. Наголошує на тому, що повернення первинної апеляційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до суду.

Надаючи оцінку таким аргументам скаржника, суд апеляційної інстанції зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

Сам по собі факт повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку, тому при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду, яким чином діяла ця особа протягом зазначеного часу. Суди мають враховувати, чи вчинялись особою, яка має намір подати апеляційну скаргу, усіх можливих та залежних від неї дій у розумні строки, без невиправданих зволікань з метою виконання процесуального обов`язку щодо дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень.

Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 19 червня 2020 року (справа № 280/4682/19), від 18 червня 2020 року (справа № 400/524/19), від 17 червня 2020 року (справа № 280/4951/19), від 15 травня 2020 року (справа № 820/1212/17) тощо.

З матеріалів справи слідує, що повернення вперше поданої апеляційної скарги (14 червня 2021 року) було зумовлено невиконанням скаржником вимог ухвали суду від 05 травня 2021 року про залишення апеляційної скарги без руху щодо сплати судового збору. При цьому неможливість сплати відповідачем судового збору у встановлений судом строк була пов`язана із відсутністю у нього відповідного фінансування.

Суд зауважує, що у ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких коштів. Відсутність бюджетного фінансування не надає суб`єкту владних повноважень право в будь-який час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Вказана правова позиція вказана у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3393/19.

Відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Головне управління ДПС у Запорізькій області, яке діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинно намагатись отримати вигоду від фінансових та інших складнощів, зокрема недостатності коштів та/або здійснення безспірного списання коштів з рахунків останнього, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору. Зазначене пов`язано з тим, що держава повинна дотримуватися принципу належного урядування та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Пунктом 1 частини п`ятої статті 296 КАС України передбачено, що однією з вимог апеляційної скарги визначено надання документа про сплату судового збору.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VІ органам податкової служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Відтак, відповідач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційне оскарження судового рішення, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом для чого, як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Як свідчать матеріали справи повторна апеляційна скарга подана відповідачем після спливу більше шести місяців після повернення первісної апеляційної скарги. Обґрунтовуючи неможливість повторного звернення з апеляційною скаргою в найкоротші строки скаржник в поданій заяві посилається на проведення в спірний період органами казначейської служби безспірного списання коштів з рахунків Управління, що унеможливило сплату судового збору.

Натомість, Листи про безспірне списання коштів, що долучені до заяви ГУ ДПС, не можуть слугувати належним підтвердженням неможливості здійснення відповідачем оплати судового збору, оскільки відповідно до пункту 25 Порядку №845 під час здійснення безспірного списання коштів проводяться платежі боржника, зокрема, із сплати податків і зборів, у тому числі судового збору.

Суд бере до уваги, що сплата судового збору відповідачем здійснена 10 грудня 2021 року. Долучені ж до заяви Листи про безспірне списання коштів датовані 29.03.2021, 06.04.2021, 06.05.2021, 24.05.2021, 07.06.2021, 07.07.2021, 19.07.2021, 30.07.2021, 16.08.2021, 26.08.2021, 15.09.2021, тобто охоплюють період з 29.03.2021 по 15.09.2021. Скаржником не повідомлено суду та не надано доказів на підтвердження того, які обставини перешкоджали сплаті судового збору у період з 16.09.2021 по 09.12.2021.

Відповідно до статті 129 Конституції України та статей 2, 8 КАС України, однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Обов`язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду. При цьому, судовий збір виконує не тільки фіскальну, а й дисциплінуючу функцію. Він є одним із способів стимулювання належного виконання учасниками відповідних правовідносин своїх прав та обов`язків, передбачених законами України.

Сама ж по собі сплата суб`єктом владних повноважень судового збору після спливу встановленого КАС України та наданого Судом строку не може бути безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Право на повторне звернення з апеляційною скаргою після її повернення не є абсолютним й окрім його реалізації без зайвих зволікань, скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої апеляційної скарги відбулося з причин, які об`єктивно не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

Та обставина, що повернення апеляційної скарги не позбавляє повторного звернення до апеляційного суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої апеляційної скарги без урахування процесуальних строків встановлених для цього.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що звернення до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на апеляційне оскарження, реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків, встановлених положеннями КАС України. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обґрунтованого рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлює особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Аргументи скаржника, наведені у заяві про поновлення пропущеного строку, не можуть бути розцінені як об`єктивні обставини особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його апеляційного оскарження, а відтак не свідчать про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі в разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

З урахуванням викладеного, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Щодо сплаченого відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги.

За подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у даній справі Головним управлінням ДПС у Запорізькій області сплачено судовий збір в сумі 1261,20 згідно платіжного доручення №2562 від 10.12.2021.

За змістом статті 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі (п.3 ч.1).

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (ч.2).

Враховуючи зазначене, з огляду на приписи викладених правових норм, сплачена відповідачем сума судового збору підлягає поверненню.

Керуючись п.4 ч.1 ст.299 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Відмовити в задоволенні заяви Головного управління ДПС у Запорізькій області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року по справі №280/8974/20.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року по справі №280/8974/20.

Повернути Головному управлінню ДПС у Запорізькій області сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) грн. 20 коп. згідно платіжного доручення №2562 від 10.12.2021.

Ухвала набирає законної сили з 02.06.2022 відповідно до ч.2 ст.325 КАС України та може бути оскаржена у касаційному порядку в строк, визначений ст.329 КАС України.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк