Справа № 280/13036/21
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

01 червня 2022 року Справа № 280/13036/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н..В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Фізичної особи підприємця ОСОБА_1

Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

Фізична-особа підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі - відповідач 1), Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач 2) в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову №308278 від 23.11.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 1700,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23.11.2021 відносно Позивача винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 308278 у сумі 17000 грн. за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Позивач не згодний із винесеними постановами, оскільки з наданого акту не вбачається суть виявленого порушення під час перевірки. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 04.01.2022 позовну заяву залишено без руху та наданий позивачу строк 10 днів з моменту отримання цієї ухвали для усунення недоліків.

Позивачем недоліки позовної заяви усуненні у визначений судом строк.

Ухвалою суду від 17.01.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 14.02.2022 заяву представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні №68580204 на підставі виконавчого документа: постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №308278 від 23.11.2021 на суму 17000,00 грн., що видана Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки, до набрання законної сили судовим рішенням у справі №280/13036/21.

Суд зазначає, що у встановлений судом строк відповідачами не було подано відзив на позовну заяву, при цьому будь-яких доказів поважності причин не подання відзиву також не надано.

Станом на дату розгляду справи, відзив від відповідача 1, 2 до суду не надійшли.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки відповідач відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження, фіксація судового засідання за допомогою технічного засобу, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України не здійснювалось.

Суд, оцінивши обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Придніпровським міжрегіональним управління Укртрансбезпеки Постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №308278 від 23.11.2021 до ФОП ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 1700,00 грн.

У вказаній Постанові про застосування адміністративно-господарського штрафу №208957 від 25.08.2020 зазначено: … ФІЗИЧНА ОСОБА-ПІДПРИЄМЕЦЬ ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 - 17.10.21р., 54 км + 500 м а/д М-14, Акт №317140 допущено порушення ст.48 Закону України Про автомобільний транспорт відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт ….

Вважаючи зазначену постанову протиправною позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі.

Суд, вирішуючи спір між сторонами, виходить з наступного.

Згідно матеріалів справи, провадження у справі було відкрито судом ухвалою від 17.01.2022. Вказаною ухвалою відповідачами надано строк на подання відзиву на адміністративний позов, а позивачу відповіді на відзив.

Відповідачем 1, 2 відзив на позовну заяву з додатками подано не було, документів про направлення відзиву позивачу до матеріалів справи відповідачем також не надано.

Відповідно до приписів ст. 162 КАС України, відзив повинен містити: 1) найменування (ім`я) позивача і номер справи; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) відповідача, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти, за наявності; 3) у разі повного або часткового визнання позовних вимог - вимоги, які визнаються відповідачем; 4) обставини, які визнаються відповідачем; 5) заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права; 6) перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання.

Копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

До відзиву додаються: 1) докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; 2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом встановлено, що відповідачем 1, 2 не дотримано визначеного КАС України порядку та визначеного судом строку подання відзиву на адміністративний позов, що в силу ч. 6 ст. 162 КАС України, тягне за собою неврахування судом вказаного відзиву та здійснення розгляду справи за наявними в матеріалах справи документами.

Суд зазначає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. (ст. 9 КАС України)

Відповідно до ст. 79 КАС України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем 1, 2 в порушення вищевказаних норм КАС України, будь які документальне підтвердження на противагу позиції позивача до суду не надано, як і не надано будь якої письмової позиції чи заперечень з приводу предмету спору.

Вирішуючи спір між сторонами суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.48 Закону України Про автомобільний транспорт, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно з абз.3 ч.1 ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами _ господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - " суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, врегульована Порядком затвердженим Постановою КМУ №1567 від 08.11.2006 (надалі - Порядок).

Згідно п. 4 Порядку, - державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну

печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Зупинення транспортних засобів здійснюється відповідно до вимог пункту 15 Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (п. 17 Порядку)

Згідно п.4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів, затвердженого Постановою КМУ №422 від 20.05.2013, водій транспортного засобу зобов`язаний надавати на час перевірки посадовій особі документи, на підставі яких здійснюється перевезення, виконувати вимоги посадової особи, передбачені Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, та розпочинати рух лише з дозволу посадової особи. Перевірка одного транспортного засобу проводиться протягом не більше однієї години.

Позивач заперечує факт проведення перевірки та судом встановлено, що згідно Акту №317140 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 17.10.2021, перевірку проводила особа ОСОБА_3 , посада якої зазначена не зрозумілою абревіатурою, який діяв на підставі направлення на перевірку від 12.10.2021 №026519, без зазначення ким видано направлення.

Дані про водія, який керував транспортним засобом та документа що посвідчував його особу в акті №317140 не вказано, при цьому зазначено про ненадання водієм документів, з чого вбачається, що особа водія встановлена не була, проте форма акту вимагає зазначення, прізвища та ініціалів водія транспортного засобу, проте ставить під сумнів взагалі факт проведення перевірки, та правильність встановлення перевізника.

Суд зазначає, що суть виявленого під час перевірки порушення є незрозумілою, як за стилем викладення так і внаслідок незрозумілості рукописного тексту яким воно викладене.

З огляду на зазначення у Акті даних автотранспортного засобу, автомобіль марки MAN державний номер НОМЕР_1 належить позивачу на праві власності , який в рамках ведення підприємницької діяльності переданий в оренду ТДВ «Веселівський молокозавод» з 01.04.2021 і відповідно перебуває в користуванні вказаної юридичної особи.

Так судом встановлено, що згідно відповіді №398 від 20.12.2021 на адвокатський запит ОСОБА_4 до ТДВ «Веселівський молокозавод», вбачається, автомобіль марки MAN державний номер НОМЕР_1 знаходиться в оренді ТДВ «Веселівський молокозавод», на підставі Договору №010120 оренди транспортних засобів від 01.01.2020 з терміном дії до 31.12.2021, Додаткової угоди №9 до Договору оренди транспортних засобів №010120 від 01.01.2020 від 01.04.2021, та від 21.12.2020, а також копії акту приймання- передачі автотранспортних засобів від 01.04.2021 згідно якого автомобіль марки MAN державний номер НОМЕР_1 переданий в оренду ТДВ «Веселівський молокозавод».

Крім того, судом встановлено, що ТДВ «Веселівський молокозавод» здійснювало перевезення вантажу вказаним вище транспортним засобом 18.10.2021, згідно копії товарно-транспортної накладної №14785 від 18.10.2021 та видаткової накладної №14785 від 18.10.2021. На підтвердження працевлаштування ТДВ «Веселівський молокозавод» надано копію наказу про прийняття на роботу від 29.05.2020 водія ОСОБА_5 який керував транспортним засобом згідно ТТН № 14785 від 18.10.2021 (а.с. 7-13).

Так, з у рахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вказані обставини спростовують факт здійснення перевезення вантажів вищевказаним автомобілем, безпосередньо самим позивачем, і він відповідно не є автомобільним перевізником в розумінні положень Закону України «Про автомобільний транспорт».

Отже, враховуючи викладене у сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 23.11.2021 № 308278.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч. 1 ст. 143 КАС України).

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. При зверненні до суду позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позову в розмірі 908, 00 грн. та судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 744, 30 грн., які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (49000, м. Дніпро,вул. Воскресенська, 24 (2-й поверх), код ЄДРОПУ 39816845) Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 14, код ЄДРОПУ 39816845) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову №308278 від 23.11.2021 винесену Придніпровським міжрегіональним управління Укртрансбезпеки про застосування відносно фізичної особи підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, вул. Перемоги, буд. 14, ) на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1652, 30 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова