Справа № 282/1660/21
Суддя: Носач В. М.
Дата ухвалення: 2022-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 282/1660/21
Провадження № 2-а/282/6/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року

смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Носача В.М.,

при секретарі судового засідання Поварчук Н.В.,

представника позивача Гарбузюка О.О.,

інспектора СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області майора поліції - Поліщука О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області майора поліції Поліщука Олександра Петровича, ГУНП в Житомирській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії БАА № 944302 від 29.11.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконими дії інспектора СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області майора поліції Поліщука Олександра Петровича та скасувати постанову серії БАА №944302 від 29.11.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Окрім того просив відшкодувати судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вищезазначеною постановою інспектора СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області майора поліції Поліщука Олександра Петровича його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн (три тисячі чотириста гривень) за ч.2 ст.126, ч.2 ст.122, ч.5 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП за те, що нібито 29.11.2021 о 02 год. 06 хв. на автошляху Печанівка - Любар 18 км. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ЗАЗ» моделі «СЕНС» з д. н. з. НОМЕР_1 не маючи посвідчення водія, при цьому не був пристебнутий засобами пасивної безпеки, при зміні руху при повороті праворуч не увімкнув покажчик повороту та не надав реєстраційних документів на транспортний засіб .Дану постанову позивач вважає незаконною та абсолютно безпідставною.

Ухвалою Любарського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду з викликом (повідомленням) сторін.

12.01.2022 на адресу суду надійшов відзив від ГУНП в Житомирській області, в якому його представник заперечує обставини, викладені в адміністративному позові та вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з тим, що вимоги позивача є безпідставними та необгрунтованими, оскільки ОСОБА_1 порушено Правила дорожнього руху України, що підтверджується матеріалами справи та відеодоказами. Просили також відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення судових витрат в сумі 5000 гривень, мотивуючи тим, що витрати на правову допомогу у даній справі документально не підтверджені, а тому доводи позивача, викладені у позовній заяві вважають безпідставними та необгрунтованими.

Позивач в судове засідання не з`явився, про місце та час засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник позивача адвокат Гарбузюк О.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з мотивів викладених у адміністративному позові. Вказав, що постанова по притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є незаконною та безпідставною, так як оскаржувана постанова не містить жодного посилання на проведення відеофіксування адміністративного правопорушення, не зазначено технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, не додано будь - яких інших доказів (пояснень свідків, інших осіб), що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності. Зазначає, що електронний файл не підписано електронно-цифровим підписом ні їх автора ані особою, уповноваженою на виготовлення даних копій, а наданий суду відеозапис з невідомого приладу не є належним доказом.

Інспектор СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області майор поліції Поліщук О.П. в судовому засіданні у задоволенні позову ОСОБА_1 просив відмовити та вказав, що вищезазначену постанову складено на законних підставах. Вказав, що водій при повороті праворуч не увімкнув показчик повороту, тому був зупинений на законних підставах. Вказав, що особу правопорушника встановлено з його слів по базі ІПНП, при спілкуванні водій повідомив, що у нього відсутній вогнегасник та аптечка, та він не надав працівникам поліції реєстраційні документи на автомобіль. Також вказав, що після зупинки автомобіля, особисто бачив, що пасок безпеки був заведений за сидіння водія, тому він не міг використовуватись водієм під час руху.

Представник Головного управління Національної поліції в Житомирській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у поданому відзиві просив проводити судовий розгляд за його відсутності.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача Гарбузюка О.О. та відповідача інспектора СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області майора поліції Поліщука О.П., суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтею 121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У випадках, передбачених частиною першою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Отже, саме інспектор Національної поліції уповноважений розглядати адміністративні справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та за наслідками розгляду приймати постанови про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи, що встановлений частиною третьою ст. 286 КАС України перелік можливих судових рішень є вичерпним, і не передбачає право суду визнавати дії суб`єкта владних повноважень протиправними у даній категорії справ, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовної вимоги в частині визнання дій інспектора СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області протиправними.

Разом з тим, судом встановлено, що постановою серії БАА №944302 від 29.11.2021, винесеною інспектором СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області майором поліції Поліщуком Олександром Петровичем притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. (три тисячі чотириста), за ч. 2 ст. 126, ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП за те, що 29.11.2021 року о 02 год. 06 хв. на автошляху Печанівка - Любар 18 км. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ЗАЗ» моделі «СЕНС» з д. н. з. НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія, при цьому не був пристебнутий засобами пасивної безпеки, при зміні руху, а саме: повороті праворуч не увімкнув покажчик повороту та не надав реєстраційних документів на транспортний засіб.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 31 Закону України Про Національну поліцію поліція може застосовувати такі превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи, опитування особи, зупинення транспортного засобу, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

За положеннями ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію"(надалі - Закон №580-VIII), поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За положеннями статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. Суб`єкт владних повноважень має довести правомірність прийнятого ним рішення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

На підтвердження вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, представником ГУНП в Житомирській області долучено диск з відеозаписом, який досліджено в судовому засіданні та який містить два відеофайли. Так, згідно першого відеофайлу, який записано з службового автомобіля, вбачається, що працівники поліції на службовому автомобілі рухались дорогою, та через деяких час на відеофайлі видно, як попереду автомобіль здійснює поворот праворуч, зупиняється, водій виходить з автомобіля та намагається втікти з місця події, однак, працівники поліції наздогнали водія та привели його до службового автомобіля. Згідно другого відеозапису вбачається, що при спілкуванні з працівниками поліції ОСОБА_1 повідомив працівнику поліції про те, що він вдома посварився з батьками та поїхав на роботу щоб переночувати та не заперечував факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, на вказаних відеозаписах не зафіксовано порушень, про які зазначено в постанові серії БАА № 944302 від 29.11.2021, а тому вона не є належним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ч.2 ст.122, ч.5 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП. Так, згідно першого відеозапису вбачається, що в момент здійснення повороту праворуч на автомобілі був увімкнений покажчик повороту. Суд не приймає до уваги твердження інспектора Поліщука О.П. про те, що водій увімкнув покажчик повороту вже під час самого маневру, тоді як мав його увімкнути заздалегідь, оскільки на дослідженому відеозаписі не зафіксовано рух автомобіля перед здійсненням повороту, а тому суд не може встановити вказану обставину. Також на відеозаписах не зафіксовано, чи дійсно пасок безпеки був заведений за сидіння водія та водій не користувався ним під час руху, чи повідомляв ОСОБА_1 про те, що у нього відсутній вогнегасник та аптечка, чи повідомляв він про відсутність реєстраційних документів та права на керування транспортним засобом. Також на відеофайлах не зафіксована процедура розгляду справи про адміністративні правопорушення.

Окрім того, суд зазначає, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення, яка повинна бути зазначена у пункті 7 постанови. Разом з тим, у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами ст. 73 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 13.02.2020 року по справі №524/9716/16-а, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17 та від 15.11.2018 у справі №524/5536/17.

Згідно із ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі викладеного, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку, що наданий відповідачем під час розгляду справи диск з відеозаписом не є належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Таким чином, в порушення статті 77 КАС України доказів того, що позивач 29.11.2021 о 02 год. 06 хв. на автошляху Печанівка - Любар 18 км. керував транспортним засобом марки «ЗАЗ» моделі «СЕНС» з д. н. з. НОМЕР_1 не маючи посвідчення водія, при цьому не був пристебнутий засобами пасивної безпеки, при зміні руху, а саме, повороті праворуч не увімкнув покажчик повороту та не надав реєстраційних документів на транспортний засіб відповідачем суду не надано.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126, ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 454 грн 00 коп.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення понесених позивачем витрат на надання правової (правничої) допомоги, так як до матеріалів справи не долучено відповідних доказів їх понесення та розрахунку таких витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 20, 72, 77, 90, 132, 139, 242, 244-246, 257-263, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову серії БАА №944302 від 29.11.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі, винесену інспектором СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області майором поліції Поліщуком Олександром Петровичем.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності - закрити.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Житомирській області (місце знаходження: вул. Старий бульвар, 5/37, м. Житомир) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 03 червня 2022 року.

Головуючий суддя В.М. Носач