Справа № 725/1228/22
Суддя: Федіна А. В.
Дата ухвалення: 2022-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/1228/22
Номер провадження 2-а/725/67/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2022 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м.Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Кожолянко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві, Департаменту патрульної поліції про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом та просив визнати дії лейтенанта поліції ОСОБА_2 зі складання відносно мене постанови про адміністративне правопорушення серія ЕДО №5122419 від 07.12.2021 року - протиправними; скасувати постанову про адміністративне правопорушення серія ЕАО №5122419 від 07.12.2021 року про притягнення мене до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, провадження по справі закрити; стягнути понесені судові витрати.

В обґрунтування свої вимог посилався на те, що 07.12.2021 року в м.Києві по вул. Гришка, 3В він нібито допустив порушення ПДР України, керуючи транспортним засобом марки Jaguar XF д.н.з. НОМЕР_1 , тим самим вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Натомість, описуючи обставини події у тексті позовної заяви зазначав, що 14.12.2021 року близько 22 год. 50 хв. він, керуючи своїм транспортним засобом Jaguar XF д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по проспекту П.Григорєнка, був зупинений патрульним за допомогою увімкнення проблискових ліхтарів червоного кольору, при цьому по вул. М.Гришка він взагалі не рухавася. Після зупинки він ввімкнув аварійну сигналізацію. В подальшому, працівник поліції ОСОБА_2 запитав якого кольору у нього стоп-сигнали та покажчики повороту, що не відповідає причинам зупинки згідно Закону "Про Національну поліцію" та після того як поліцейський зрозумів незаконність зупинки він вказав не ввімкнений покажчик аварійної сигналізації.

Зазначав, що працівники поліції не розпочали розгляд справи про адміністративне правопорушення як того вимагають вимоги ст.ст. 278-282 КУпАП, не забезпечили йому право скористатись правової допомогою та не задовольнили його клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання можливості скористатись послугами адвоката. Він здійснював відеозйомку вказаних подій та відповідний відеозапис долучив до матеріалів справи та на якому видно ввімкнену аварійну сигналізацію.

Крім того, вважає, що не ввімкнення аварійної сигналізації при зупинці транспортного засобу на вимогу працівника поліції не утворює складу правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

На вказану позовну заяву надійшов відзив відповідача Департаменту патрульної поліції в якому відповідач позов не визнав, вказуючи на те, що не ввімкнення водієм аварійної світлової сигналізації на транспортному засобі після зупинки на вимогу працівника поліції є порушенням пункту 9.9 «б» Правил дорожнього руху та сигнали світлових покажчиків повороту як і аварійна світлова сигналізація визначені пунктом 9.1 Правил дорожнього руху (розділ 9 «Попереджувальні сигнали») і віднесені до попереджувальних сигналів за порушення правил користування яких передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому працівниками поліції було вірно кваліфіковане допущене позивачем правопорушення. Розгляд справи відбувався на місці зупинки транспортного засобу з дотриманням усіх вимог передбачених КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режим, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року. Звертав увагу на те, що ст. 286 КАС України не передбачено визнання протиправними, неправомірними чи незаконними дій працівників поліції за наслідками розгляду справи з приводу їх рішень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Сторони в судове засідання не з`явились, від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, решта учасників процесу про причини своєї неявки суд не повідомили.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 01.04.2022 року позивачу поновлено строку звернення до суду з даним позовом.

Суд, дослідивши наявні докази по справі, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст. 9, 77 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, судом встановлено, що постановою серії ЕАО №5122419 від 07.12.2021 року, яка винесена інспектором роти №1 батальйону №1 управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Шковирою В.Ф. на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Диспозицією ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 07.12.2021 о 23 год 07 хв. в м.Києві по вул. Михайла Гришка, 3В водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «JAGUAR XF» д.н.з. НОМЕР_1 , не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію після зупинки працівниками поліції (а/с 11).

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до підпункту «г» пункту 9.1 Правил дорожнього руху увімкнення аварійної сигналізації, відноситься до попереджувальних сигналів.

Також пунктом 9.2 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно підпункту «б» пункту 9.9 Правил дорожнього руху аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу працівника поліції або внаслідок засліплення водія світлом фар.

З системного аналізу вище вказаних норм законодавства вбачається, що частиною 2 статі 122 КУпАП встановлена відповідальність не за будь-яке порушення правил користування попереджувальними сигналами, а саме за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку і лише тоді таке порушення набуває ознак протиправності і суспільної шкідливості. Даною нормою права не передбачена відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при зупинці транспортного засобу. Крім того, зупинка на вимогу поліцейського не стосується початку руху чи зміни його напрямку.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем було неправильно кваліфіковано виявлене правопорушення щодо неввімкнення аварійної сигналізації при зупинці транспортного засобу на вимогу поліцейського за частиною 2 статті 122 КУпАП.

Враховуючи наведене, порушення вимог підпункту «б» пункту 9.9 Правил дорожнього руху не може бути кваліфіковане за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки в даному випадку відсутній факт порушення правил користування попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що за порушення вимог підпункту «б» пункту 9.9 Правил дорожнього руху, а саме після зупинки на вимогу поліцейського не ввімкнена аварійна світлова сигналізація, особа не може бути притягнута за відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Решта доводів позивача у тексті позовної заяви не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами, при цьому слід зазначити наступне.

Так, відповідно до частини 1 статті 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

За наслідками перегляду доданого позивачем до позовної заяви відеозапису судом не встановлено, що вказаний доказ стосується обставин даної справи, оскільки на ньому не зафіксовано дати та часу подій, на відео автомобіль марки Jaguar XF червоного кольору з номерним знаком « НОМЕР_2 », тоді як обставини, які відображені в оскаржуваній постанові стосуються транспортного засобу марки JAGUAR XF з номерним знаком НОМЕР_1 . При цьому, в оскаржуваній постанові датою правопорушення вказано 07.12.2021 року, а у тексті позовної заяви позивач вказує, що на відео зафіксовані події, які мали місце 14.12.2021 року.

Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Крім того, не підлягає до задоволення вимога позивача про визнання дій лейтенанта поліції ОСОБА_2 зі складання відносно мене постанови про адміністративне правопорушення серія ЕДО №5122419 від 07.12.2021 року протипправними, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

У свою чергу, особа, що притягнута до адміністративної відповідальності, наділена правом оскарження зазначеної постанови.

Відповідно до ст. 217 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Згідно ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, інспектор поліції законом наділений повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення і накладення адміністративних стягнень від імені органів Національної поліції.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню частині скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, а визнання дій інспектора поліції протиправними не входить до компетенції місцевого суду, який розглядає адміністративний позов як суд першої інстанції, з урахуванням положень ст. 286 КАС України.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з долученої до матеріалів справи квитанції, позивач при зверненні до суду сплати судовий збір в сумі 496,20 грн., а тому з урахуванням вимог ч. 3 ст. 139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 248,10 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.8, 9, 122, 217, 222, 283, 284 КУпАП , ст.ст. 2, 5-10, 14, 72-79, 90, 94, 241-246, 250, 251, 255, 293, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАО №5122419 від 07.12.2021 року, яка винесена інспектором роти №1 батальйону №1 управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Шковирою В.Ф. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань УПП в м.Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 248,10 грн.

В задоволені решти вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду або у той самий строк через Першотравневий районний суд м. Чернівці з урахуванням вимог пп. 15.5 п. 15 Розділу 7 Перехідних положень КАС України.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна