Справа № 420/5164/22
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2022-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5164/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бжассо Н.В., розглянув в порядку письмового провадження в м. Одеса за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України, за результатом розгляду якого позивач просить суд:

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Миколаївської обласної прокуратури від 29.03.2021 року з визначенням процентного розміру 60% від заробітної плати та з обмеженням її максимального розміру;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 31.01.2022 року №26 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Миколаївської обласної прокуратури від 29.03.2021 року з визначенням процентного розміру 60% від заробітної плати та обмеженням її максимального розміру;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії згідно з довідкою Миколаївської обласної прокуратури від 29.03.2021 року № 21-92вих.21 та за його заявою від 30.04.2021р. з урахуванням фактично виплачених сум - з 01 квітня 2021 року у розмірі 80% від заробітної плати працівника прокуратури, який працює на відповідній посаді (керівника окружної прокуратури), без обмеження її максимального розміру;

- зобов`язати Пенсійний фонд України забезпечити виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням проведеного перерахунку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на його виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 року по справі № 420/10177/21 Головним управлінням ПФУ в Одеській області було проведено перерахунок, який призвів до зменшення розміру пенсії позивача, а не до її збільшення, що передбачалося на підставі довідки, згідно з якою заробітна плата прокурора відповідної посади збільшилася. Дії відповідача з перерахунку пенсії з обмеженням її максимального розміру, на переконання позивача, є незаконними, та проведеним необґрунтованими, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, без врахування преюдиційних висновків, викладених в судових рішеннях від 02.12.202 та 28.10.2021р. Такі дії відповідача грубо порушують конституційні права позивача та є дискримінаційним втручанням у його майнові права, у відповідності до ст. 14 Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод. Право на пенсію є майновим правом особи та підпадає під дію ст. 1 Протоколу Першого Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кваліфікується як порушення права власності.

Ухвалою суду від 04.04.2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

15.04.2022 року від представника відповідача Пенсійного фонду України, надійшов відзив, в якому зазначено, що позовні вимоги у частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром є необґрунтованими та з урахуванням правових висновків Верховного Суду задоволенню не підлягають адже норми Закону № 3668 неконституційними не визнавались. Крім того, представник зазначає про неналежний спосіб захисту прав, що обраний позивачем та про безпідставність вимог до Пенсійного фонду України.

19.04.2022 року від представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, надійшов відзив, в якому зазначено, що на виконання рішення суду від 28.10.2021 № 420/10177/21 Головним управлінням Рішенням від 31.01.2022 № 26 Позивачу було перераховано пенсію з 01.04.2021 відповідно до вимог ст. 86 Закону № 1697 на підставі довідки Миколаївської обласної прокуратури від 29.03.2021 року № 21-92вих.21. Після проведеного перерахунку розмір пенсії Позивача встановлено у розмірі 17690,00 грн., загальний процент розрахунку пенсії від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати встановлено 60% як це передбачено положеннями ст. 86 Закону № 1697. Отже, законних підстав для задоволення позовних вимог Позивача по справі № 420/5164/22 не має, оскільки рішення суду по справі № 420/10177/21 (з того самого предмету спору і між тими самими сторонами) набрало законної сили 30.11.2021, в зв`язку з чим відповідно до положень ст. 238 КАС України підлягає закриттю. Також, Головне управління вважає помилковим посилання позивача на те, що перерахунок пенсії за вислугу років, має бути здійснений виходячи з розрахунку 80% від суми місячної заробітної плати прокурора, який працює на відповідній посаді, адже у випадку здійснення перерахунку пенсії позивача з 14.12.2019 при розрахунку розміру пенсії застосуванню підлягають норми закону, що чинні на момент здійснення такого перерахунку, тобто перерахунок має бути здійснено виходячи з розрахунку 60% від суми місячної заробітної плати, а не 80% як того вимагає Позивач. Посилання Позивача на те, що розмір його пенсії має бути розрахований із відсотка який був визначений при першому призначенні пенсії не відповідають нормам чинного законодавства. оскільки на законодавчому рівні визначено, що максимальна пенсія призначена відповідно до Закону № 1697 не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність що з 01.04.2021 складає 17690,00 грн., з 01.17.2021 складає 18540,00 грн. а з 01.12.2021 складає 19340,00 грн., а отже зобов`язання Головного управління здійснити перерахунок та виплату пенсії згідно з довідкою Миколаївської обласної прокуратури від 29.03.2021 № 21-92вих.21 за його заявою від 30.04.2021 з урахуванням фактично виплачених сум з 01 квітня 2021 року, без обмеження її максимального розміру суперечить нормам вказаного Закону. Таким чином, Головне управління не порушувало прав, свобод та інтересів Позивача, а діяло лише на підставі норм чинного законодавства України. Позовна вимога в частинні зобов`язання Головного управління здійснити перерахунок та виплату пенсії є такою що також не підлягає задоволенню в зв`язку з 14 тим, що судом не може прийматись відповідне рішення, оскільки це є втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади та буде виходити за межі завдань адміністративного судочинства.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

ОСОБА_1 є пенсіонером, якому відповідно до розпорядження №822326 від 11.07.2012 року призначено пенсію відповідно до ст.50-1 Закону України « Про прокуратуру» основний розмір якої становить 80% від заробітної плати.

Рішенням про відмову в перерахунку пенсії №26 від 05.08.2020 року, відповідач повідомив позивача, що йому відмовлено в перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до Закону України « Про прокуратуру» (за заявою від 04.08.2020 року № 164).

Не погоджуючись із рішенням №26 від 05.08.2020 року позивач звернувся до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 року по справі № 420/8564/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05.08.2020 року №26 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 за вислугою років згідно із заявою від 04.08.2020 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугою років згідно з довідкою прокуратури Миколаївської області від 14.05.2020 року №18-206вих.20, з урахуванням фактично виплачених сум, у правовідносинах, що виникли після дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13.12.2019 №7-р/2019, тобто з 14 грудня 2019 року, без обмеження її максимального розміру.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного, суду від 02.12.2020 року у справі №420/8564/20 Головним управлінням 05.01.2021 винесено Рішення №28 про перерахунок пенсії.

Після проведеного перерахунку розмір пенсії позивача склав 23228,80 грн, загальний процент розрахунку пенсії від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати встановлено 60% відповідно до ст. 86 Закону України від 14.10.2014 року№ 1697 VII « Про прокуратуру» .

29.03.2021 року позивач отримав довідку встановленої форми від Миколаївської обласної прокуратури від 29.03.2021 року № 21-92вих.21 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії.

07.04.2021 року позивач через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України звернувся із заявою щодо перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1697. До заяви від 07.04.2021 року позивачем була додана довідка про заробітну плату (грошове забезпечення) від 29.03.2021 №21-92вих-21 видана Миколаївською обласною прокуратурою.

На підставі заяви та наданих документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області винесено Рішення від 08.04.2021 року № 26 про відмову у проведенні перерахунку пенсії.

30.04.2021 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Одеській області із заявою про перерахунок пенсії, виходячи із розміру складових заробітної плати (грошового забезпечення) працівника прокуратури, який працює на відповідній посаді (керівника місцевої прокуратури), які вказані у довідці Миколаївської обласної прокуратури відповідно до Закону № 1697, яка подана з порядку Закону України « Про звернення громадян» .

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 08.042021 № 26 в перерахунку пенсії позивачу відмовлено.

Позивачем вказане рішення оскаржено до суду.

Позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 08.04.2021 року № 26 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Миколаївської обласної прокуратури від 29.03.2021р.;

- визнати незаконною бездіяльність Пенсійного Фонду України, Головного управління Пенсійного Фонду України в Київській області та Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області в нездійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви від 30.04.2021 та довідки Миколаївської обласної прокуратури від 29.03.2021р.

- зобов`язати Пенсійний Фонд України, Головне управління Пенсійного Фонду України в Київській області та Головне управління Пенсійного Фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії згідно з довідкою Миколаївської обласної прокуратури від 29.03.2021 року № 21-92вих.21 та за його заявою від 30.04.2021р. з урахуванням фактично виплачених сум - з 15 березня 2021року, без обмеження її максимального розміру.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 року по справі № 420/10177/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 08.04.2021 року № 26 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Миколаївської обласної прокуратури від 29.03.2021р. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області, викладені в листі від 18.05.2021 року №7898-7889/Б-02/8-1500/21, щодо відмови у здійсненні з 01.04.2021 року перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви від 30.04.2021 та довідки Миколаївської обласної прокуратури від 29.03.2021р. Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії згідно з довідкою Миколаївської обласної прокуратури від 29.03.2021 року № 21-92вих.21 та за його заявою від 30.04.2021р. з урахуванням фактично виплачених сум з 01.04.2021року. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

31.01.2022 року Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 року по справі № 420/10177/21 прийнято рішення №26 ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії, під час якого розмір пенсії розраховано з 60% від грошового забезпечення та обмежено максимальний розмір десятьма прожитковими мінімумами (а.с.143-144).

Отже, відповідачем обмежено максимальний розмір перерахованої пенсії та знижено її основний розмір до 60%.

Позивач вважає, що відповідачем протиправно обмежено максимальний розмір пенсії та знижено її основний розмір до 60%.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників визначалися Законом України « Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (далі - Закон № 1789-ХІІ).

Відповідно до ст. 50-1 Закону України « Про прокуратуру» (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно з ч. 17 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції чинній на час призначенні пенсії позивачу) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Таким чином, станом на час призначення пенсії позивачу порядок та підстави для перерахунку пенсії прокурорів були визначені у ч. 12 та ч. 17 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ.

Разом з тим, станом на дату звернення позивача із заявою до відповідача про перерахунок пенсії правове регулювання відносин, що виникають у сфері пенсійного забезпечення прокурорів змінено.

01.01.2015 року ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ викладено в новій редакції у відповідності до Закону України « Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VIII, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

14.10.2014 прийнято новий Закон України « Про прокуратуру» № 1697-VІІ (далі - Закон № 1697-VІІ), який набрав чинності з 15.07.2015.

Відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VІІ, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 3 розділу ХІІ « Прикінцевих положень» Закону № 1697-VІІ, попередній Закон України « Про прокуратуру» (№ 1789-ХІІ ) із змінами частково втратив чинність, крім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1 Закону.

Законом України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІ (далі - Закон № 213-VІІ) знову внесено зміни до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а саме в ч. 15 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, згідно з якою визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (п. 1 розділу І Закону № 213-VІІ).

Водночас, п. 5 розділу ІІІ « Прикінцевих положень» Закону № 213-VІІ передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, зокрема, «Про прокуратуру» .

Таким чином, з моменту призначення позивачу пенсії згідно з Законом № 1789-ХІІ до ст. 50-1 даного Закону неодноразово вносились зміни.

Суд зазначає, що гарантією належного пенсійного забезпечення працівників прокуратури є право на безумовний перерахунок розміру пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Таке право за своєю суттю направлене на збільшення розміру виплачуваної працівнику прокуратури пенсії, а гарантія дотримання конституційного права на соціальний захист, зокрема щодо недопущення зменшення такого розміру у випадку перерахунку пенсії, має бути забезпечена виплатою пенсії в раніше встановленому розмірі.

При цьому, правовідносини щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

На час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії стаття 50-1 Закону № 1789-ХІІ відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1697-VII у частині перерахунку пенсії втратила чинність.

З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення частини другої статті 86 Закону № 1697-VII, у силу вимог яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати.

Отже, позовні вимоги позивача щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Миколаївської обласної прокуратури від 29.03.2021 року з визначенням процентного розміру 60% від заробітної плати є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо застосування при перерахунку пенсії позивача обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

За змістом статті 2 Закону № 3668-VI (який набрав чинності 1 жовтня 2011 року) максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України « Про прокуратуру» , не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Цим Законом було внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції.

При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II « Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.

На думку суду, положення пункту 2 розділу II « Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону № 3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.

Закон № 1789-ХІІ утратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом № 1697-VII, за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Враховуючи наведене, з моменту набрання чинності Законом № 1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.

Суд вважає за необхідне зазначити, що пункт 2 розділу II « Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом № 3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII.

Як встановлено судом з матеріалів справи внаслідок перерахунку пенсії позивача на підставі довідки Миколаївської обласної прокуратури від 29.03.2021 року її розмір перевищив максимальний.

А тому на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

З урахуванням вищезазначеного, позовні вимоги в частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Аналізуючи питання правомірності встановлення таких обмежень, необхідно зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо можливості встановлення обмежень розміру соціальних виплат.

Так, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 року №20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що, неодноразово висловлюючи правову позицію щодо можливості обмеження розміру соціальних виплат, ЄСПЛ, не заперечуючи право держав зменшувати такий розмір, не сформулював правової позиції щодо достатнього розміру таких соціальних виплат, підкреслюючи водночас необхідність забезпечення прозорості, недискримінаційного характеру відповідних змін, не покладення надмірного тягаря на заявників внаслідок такого втручання держави. Така практика свідчить про достатньо широке « поле» для розсуду, яке ЄСПЛ залишає державам у питаннях соціального забезпечення.

Наведене свідчить про те, що ЄСПЛ визнає можливість того, що виплати соціального страхування можуть бути зменшені або припинені, однак, розглядаючи питання відповідності таких дій, у кожній конкретній справі ураховує всі відповідні обставини справи і з`ясовує: чи було законним таке втручання, чи переслідувало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується.

За аналогічних обставин ЄСПЛ не констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа Valkov and Others v. Bulgaria (заява № 2033/04); справа Khoniakina v. Georgia (заява № 17767/08)).

Хоча виплати соціального страхування є « майном» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, однак обмеження максимальним розміром пенсій працівникам прокуратури не може вважатися порушенням їх права володіння цим майном, оскільки такі здійснені державою шляхом введення нових законодавчих положень з метою регулювання політики соціального забезпечення. Встановлені обмеження не є непропорційними та не призводять до порушення сутності пенсійних прав.

Водночас, розмір пенсії працівників прокуратури, з урахуванням встановлених обмежень максимальною сумою, залишається вищим середньомісячного розміру пенсії в Україні. Тобто, встановлення максимального розміру пенсії для працівників прокуратури не поставило їх у невигідне становище, оскільки їх право на соціальне забезпечення було за ними збережене, вони не були позбавлені своїх засобів для існування і не були піддані ризикові недостатності таких засобів для життя. Тому встановлення максимального розміру пенсії не можна вважати таким, що поклало на працівників прокуратури надмірний чи непропорційний тягар, чи порушило їх право на мирне володіння своїм майном.

При цьому, таке обмеження не є дискримінаційним, оскільки стосується не лише працівників прокуратури, а й інших категорій пенсіонерів, зокрема поширюється на пенсії, призначені відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність» «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення».

Наведені висновки суду відповідають висновкам Верховного Суд, викладеним у рішенні від 21 грудня 2021 року у справі №580/5962/20.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд дійшов висновок, що адміністративний позов ОСОБА_1 не належить до задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 243, 245, 246, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ст. 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ).

Відповідач Пенсійний фонд України (1601, м. Київ, вул. Бастіонна, 9, )

Повний текст рішення складений та підписаний судом 02.06.2022 року.

Суддя Н.В. Бжассо

.