Справа № 640/1957/20
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/1957/20 Суддя першої інстанції: Мазур А.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2021 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2020 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати протиправними та скасувати постанови Головного управління Держпраці у Київській області про накладення штрафу від 16 липня 2019 року № КВ1176/59/АВ/П/ТД/ФС-447 та 16 жовтня 2019 року № КВ1176/59/П/МГ/ФС-448.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2021 року вказаний адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставин справи та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. Скаржник вказує на те, що в ході проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 були виявлені порушення вимог трудового законодавства, а саме - допущення працівників до роботи без укладення трудового договору та невиплата заробітної плати за роботу в нічний час, які стали підставою для накладення штрафу. Відповідач наголошує на тому, що проведення інспекційного відвідування не вимагає отримання погодження від центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики з питань державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності або відповідного державного колегіального органу на здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю). Також відповідач зазначає, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи про накладення штрафних санкцій.

Відзив на апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Київській області до суду не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обставини, на які посилаються сторони, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Київській області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2021 року - без змін, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 здійснює свою господарську діяльність у сфері прання та хімічного чищення текстильних і хутряних виробів за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі звернення громадянина ОСОБА_2 від 25 квітня 2019 року Головним управлінням Держпраці у Київській області видано наказ від 20 червня 2019 року № 3062 про проведення в період з 20 червня 2019 року по 21 червня 2019 року інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 .

Згідно з направленням від 20 червня 2019 року № 1176 інспектором праці Головного управління Держпраці у Київській області Пащенко Б.І. 21 червня 2019 року на підставі ст. 259 Кодексу законів про працю України, ч. 3 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.п. 19, 31 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 було проведено інспекційне відвідування, за підсумками якого складено акт від 21 червня 2019 року № КВ1176/59/АВ.

Під час інспекційного відвідування відповідачем були виявлені порушення вимог:

- ч. 3 ст. 24 КЗпП України в частині допущення працівників до роботи без укладення трудового договору, а саме - ФОП ОСОБА_1 використовувала працю найманих працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без належного оформлення трудового договору;

- ст. 108 КЗпП України в частині відсутності підтвердження оплати праці працівникам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у нічний час за травень 2019 року.

На підставі акту перевірки державним інспектором винесено припис про усунення виявлених порушень від 21 липня 2019 року № КВ 1176/59/АВ/П, яким зобов`язано ФОП ОСОБА_1 усунути виявлені порушення.

Листом від 02 липня 2019 року № 43/3119/10391 на адресу позивача надіслано повідомлення про розгляд справи щодо накладення штрафу, однак згідно з довідкою про вручення поштового відправлення, лист повернувся без вручення адресату у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Головним управлінням Держпраці у Київській області 16 липня 2019 року на результатами розгляду справ про накладення штрафу були винесені постанови:

- № КВ1176/59/АВ/П/ТД/ФС-447, якою накладено на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 250380 грн 00 коп за порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України;

- № КВ1176/59/П/МГ/ФС-448, якою накладено на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 83460 грн 00 коп за порушення вимог ст. 108 КЗпП України.

Колегія суддів враховує, що в постанові № КВ1176/59/П/МГ/ФС-448 зазначено дату її складання - 16 жовтня 2019 року, однак згідно з поясненнями Головного управління Держпраці у Київській області має місце описка в зазначенні дати, адже вказана постанова фактично складена 16 липня 2019 року.

Не погоджуючись із вказаними постановами, ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом про визнання їх протиправними і скасування.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що у період часу з 14 травня 2019 року до 30 серпня 2019 року був відсутній нормативно-правовий акт, який передбачав можливість здійснення органами Держпраці такого контролюючого заходу як інспекційне відвідування та визначав порядок його проведення. Суд першої інстанції встановив, що наказ на проведення інспекційного відвідування і направлення на його проведення були видані в указаний період. Головне управління Держпраці у Київській області здійснило захід контролю у вигляді інспекційного відвідування також у той час, коли проведення такого заходу та його порядок не передбачалося законодавством України, в тому числі Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Суд першої інстанції визнав, що порушення, допущені під час призначення і здійснення інспекційного відвідування є достатніми для визнання протиправними та скасування оскаржуваних постанов про накладення на позивача штрафу, а тому не вважав за доцільне оцінювати решту доводів позивача, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Київській області, колегія суддів встановила, що вона не містить доводів та заперечень проти висновку суду першої інстанції про те, що інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 було призначене та проведе в період, коли чинним законодавством не було визначено такого виду заходів державного нагляду (контролю), підстав його призначення і порядку проведення.

Натомість в апеляційній скарзі викладені обставини і доводи на їх підтвердження, які не досліджувалися судом першої інстанції та не були покладені в основу рішення суду від 21 вересня 2021 року про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів, керуючись ч. 2 ст. 308 КАС України, вважає необхідним перевірити правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю було визначено Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, що затверджений п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295.

Однак постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі № 826/8917/17 постанову Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» було визнано нечинною.

За правилами ч. 1 ст. 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним визначені у ст. 265 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, що затверджений п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295, втратив чинність 14 травня 2019 року.

Натомість новий Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 823, яка набрала чинності 30 серпня 2019 року.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що у період з 14 травня по 29 серпня 2019 року не існувало нормативно-правового акту, який визначає порядок державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, як це передбачено ч. 1 ст. 259 КЗпП України, знайшли своє підтвердження.

Колегія суддів також враховує, що згідно з актом інспекційного відвідування від 21 червня 2019 року № КВ1176/59/АВ захід державного контролю за додержанням ФОП ОСОБА_1 законодавства про працю було проведено саме відповідно до Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295.

Таким чином інспекційне відвідування позивача проводилось 21 червня 2019 року на підставі вже нечинного нормативно-правового акту.

Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 13 квітня 2022 року у справі № 280/3167/19, від 20 квітня 2022 року у справі № 620/244/20, від 20 квітня 2022 року у справі № 260/1408/19, наголошував на тому, що проведення інспекційного відвідування після 14 травня 2019 року на підставі положень Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, що затвердженого п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295, є неправомірним.

Також Верховний Суд у зазначених судових рішеннях наголошував на тому, що прийняття постанов про накладення штрафу (внесення припису про усунення порушень) на підставі актів інспекційного відвідування, які складені на підставі нечинного Порядку, є значним порушенням проведення інспекційного відвідування.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сам факт призначення та проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 в період, коли чинним законодавством не було визначено процедуру державного контролю за додержанням законодавства про працю, а також винесення постанов про накладення штрафу від 16 липня 2019 року № КВ1176/59/АВ/П/ТД/ФС-447 та 16 жовтня 2019 року № КВ1176/59/П/МГ/ФС-448 на підставі акту інспекційного відвідування від 21 червня 2019 року № КВ1176/59/АВ, складеного відповідно до нечинного на той час Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295, є достатньою підставою для задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 .

Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення адміністративного позову та визнання протиправними і скасування постанов Головного управління Держпраці у Київській області про накладення штрафу від 16 липня 2019 року № КВ1176/59/АВ/П/ТД/ФС-447 та 16 жовтня 2019 року № КВ1176/59/П/МГ/ФС-448.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Київській області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2021 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 238, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Київській області - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Л.Т. Черпіцька