Справа № 480/7867/21
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2022-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2022 року Справа № 480/7867/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7867/21 за позовом ОСОБА_1 до 5-го прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ), в якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1
- компенсації за невикористану щорічну додаткову оплачувану відпустку,
- одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний календарний рік служби у день виключення
із списків особового складу,
- доплат за бойове чергування
- грошової компенсації за неотримане речове майно;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2012 року по 2021 рік включно року виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити, з урахуванням раніше нарахованих сум, ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, відповідно до п. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію неотриманого речового майна;
- зобов`язати 5-й прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України(в/ч НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до грошового забезпечення за несення бойового чергування з 01.07.2018 по дату звільнення.
Крім того просить позивач просить стягнути 6132,00 понесених судових витрат.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що він до 01.08.2021 проходив військову службу за контрактом у 5-му прикордонному загоні Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України. За період проходження служби у Сумському прикордонному загоні з 2012 року і по дату звільнення позивачу не надавалась щорічна додаткова відпустка за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я. Також з 2018 року не виплачувалась надбавка до грошового забезпечення за бойове чергування. При звільненні з військової служби відповідачем, в порушення вимог законодавства, не виплачено компенсацію за невикористану додаткову відпустку, за неотримані предмети речового майна, належні до видачі та винагороду за бойове чергування, яке ніс позивач під час виконання обов`язків військової служби.
Також, при звільненні з військової служби відповідач не провів з позивачем повного розрахунку, оскільки не виплатив йому одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, як це передбачено ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідач у відзиві на позовну заяву просить відмовити в задоволенні позову та зазначає, що відповідно до змісту ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовцям, які звільняються зі служби в зв`язку із закінченням строку контракту, одноразова грошова допомога у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення виплачується за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 років і більше. Станом на 01.08.2021 позивач набув право на одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за 25 повних календарних роки, тому йому нараховано на виплачено вказану допомогу в сумі 172130,00 грн.
Щодо грошової компенсації щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2012 року по 2021 рік включно року відповідач, зокрема, зазначає, що під час особливого періоду щорічні додаткові відпустки та деякі додаткові відпустки військовослужбовцям не надаються, їх використання за минулі роки після закінчення особливого періоду законодавством не передбачено. Крім того, відповідач зазначає, що згідно діючого законодавства така компенсація надається виключно в рік звільнення та виключно військовослужбовцям, тобто особам які ще не виключені з військової частини та виконують обов`язки.
Щодо виплати компенсації вартості за неотримане речове майно представник відповідача зазначив, що відповідач є бюджетною організацією та фінансується з бюджету України. На момент звернення позивача із заявою про виплату грошової компенсації замість належного до видачі речового майна за період проходження служби, відповідні кошти були відсутні. 5 прикордонним загоном неодноразово надсилались заявки на адресу вищих органів щодо отримання коштів для виплати військовослужбовцям, звільненим в запас грошової компенсації, замість належного до видачі речового майна за період проходження служби, в тому числі і на позивача. Тільки після перерахування Адміністрацією Державної прикордонної служби України таких асигнувань на рахунок відповідача грошова компенсація буде виплачена позивачеві в повному обсязі.
Щодо винагороди за бойове чергування відповідач зазначає, що ОСОБА_1 нараховувалась і виплачувалась надбавка за бойове чергування в березні 2019 року (за лютий 2019 року), в липні 2019 року ( за червень 2019), в серпні 2019 (за липень 2019), в вересні 2019 (за серпень 2019), в жовтні 2019 (за вересень 2019), в січні 2020 року (за листопад-грудень 2019), в березні 2020 (за січень-лютий 2020), в квітні 2020 (за березень 2020), в травні 2020 (за квітень 2020), в липні 2020 (за червень 2020), в грудні 2020 (за липень-листопад 2020), в січні 2021 (за грудень 2020), в лютому 2021 (за січень 2021), в березні 2021 (за лютий 2021), в квітні 2021 (за березень 2021). Тобто в період з березня 2019 року по квітень 2021 року позивач отримував надбавки за бойове чергування, що стосується періода з 01.07.2018 по 01.01.2019, з 01.03.2019 по 01.05.2019 та з 01.05.21 по 31.07.21 року - то права на отримання надбавки за бойове чергування у позивача відсутні.
Таким чином на думку представника відповідача, посадові особи 5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Позивачем до суду подано відповідь на відзив, в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що позивач проходив військову службу за контрактом у 5-му прикордонному загоні Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України.
Наказом начальника 5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 30.07.2021 №330-ОС припинено (розірвано) контракт, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення старшого прапорщика ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 1 категорії начальника 2 мобільної групи 1 відділення інспекторів прикордонної служби (на бронетранспортерах) 1 прикордонної застави 1 відділу прикордонної служби (типу С) прикордонної комендатури швидкого реагування, звільненого з військової служби у запас наказом начальника 5 прикордонного загону від 30.06.2021 №276-ОС, за підпунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) п. 2 ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Остаточною датою закінчення проходження військової служби вважати 01.08.2021 (а.с. 15).
У вказаному наказі зазначено, що вислуга років станом на 01.08.2021 становить: календарна - 25 років 01 місяць 19 днів; пільгова - 09 років 02 місяці 27 днів; всього для призначення пенсії - 34 роки 04 місяці 16 днів.
Також цим наказом визначено виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 25 повних календарних років.
27.07.2021 позивач звернувся із заявою до відповідача щодо виплати йому грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (а.с. 16).
Відповідно до довідки Сумського прикордонного загону від 13.08.2021 № 114 вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 становить 133461,79 грн.
Під час звільнення грошову компенсацію замість належних до видачі предметів речового майна за час проходження військової служби позивачу не було виплачено, що не заперечує відповідач у відзиві.
Крім того, згідно довідки 5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 14.09.2021 №12/957, за час проходження служби в 5 прикордонному загоні з 01.01.2012 по 01.08.2021 щорічна додаткова відпустка за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я не надавалась, кількість невикористаних днів становить 26 календарних днів, а саме: за час проходження служби у 2012 році - 7 днів; за час проходження служби у 2013 році - 7 днів; за час проходження служби у 2014 році - 7 днів; за час проходження служби у 2015 році - 5 днів. Разом з цим повідомлено, що посади, на яких перебував військовослужбовець, за час проходження військової служби з 27.10.2015 по 01.08.2021 не входять до переліку військових посад, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 року №702, які дають право на цю відпустку.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Частиною першою статті 25 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» визначено, що держава забезпечує соціальний захист особового складу Державної прикордонної служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших актів законодавства.
Згідно із частиною третьою статті 25 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» військовослужбовці Державної прикордонної служби України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-ХІІ).
Відповідно до статті першої Закону № 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно із частиною другою статті 1-2 Закону № 2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до абзацу першого пункту першого статті 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частина друга цієї ж статті передбачає, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Щодо нарахування та виплати, з урахуванням раніше нарахованих сум, одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за повний календарний рік служби, суд зазначає наступне.
Відповідно до абзацу першого частини другої статті 15 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
За змістом пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, далі - Порядок №393) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби:
- які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;
-військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за віком, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Згідно п. 1 глави 9 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 25.06. 2018 за № 558, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу жінкою-військовослужбовцем, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше (у цьому та інших пунктах цієї глави мається на увазі наявність календарної вислуги років).
Суд зазначає, що "календарна вислуга років" застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги, а саме: "в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби". При цьому умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" є наявність "вислуги 10 років і більше".
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №806/2104/17 та постанові Верховного Суду від 21.04.2021 № 380/2427/20.
Судом встановлено, що позивач звільнений з військової служби на підставі підпункту "а" п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку з закінченням строку контракту).
На момент звільнення позивача його календарна вислуга становила 25 років 01 місяць 19 днів, а пільгова - 09 років 02 місяці 27 днів, всього для призначення пенсії - 34 роки 04 місяці 16 днів.
За вказаних обставин суд констатує, що відповідно до правил частини другої статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" позивач як такий, що звільнився зі служби у зв`язку з закінченням строку контракту, набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (25 років).
Наказом начальника 5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 30.07.2021 №330-ОС, яким припинено (розірвано) контракт з позивачем наказано виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 25 повних календарних років.
Згідно розрахункового листа за серпень 2021 року, платіжного доручення № 1759 від 12.08.2021, реєстру перерахувань на карткові рахунки за серпень 2021 року, нараховано та виплачено позивачу вказану грошову допомогу при звільненні в сумі 172130,00 грн.
Таким чином, дії відповідача щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 25 повних календарних років відповідають критеріям правомірності, тому суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у день виключення із списків особового складу та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, відповідно до п. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", не підлягають задоволенню.
Щодо нарахування та виплатити грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2012 року по 2021 рік включно виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 10-1 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.
Перелік місцевостей з особливими природними географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, військових посад, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також порядок надання та тривалість щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 "Про затвердження переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах" затверджено, зокрема "Перелік військових посад Держприкордонслужби, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, які дають право на щорічну додаткову відпустку" (Додаток 4).
Тобто право на щорічну додаткову відпустку у військовослужбовців, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, виникло у 2012 році, з моменту прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 01.08.2012 № 702.
Як вбачається з витягу з послужного списку Кириченка М.П., наданого відповідачем, позивач проходив службу на наступних посадах:
з 28.02.2011 по 10.05.2012 інспектор прикордонної служби 1 категорії відділення інспекторів прикордонної служби «Ямпіль» мобільної прикордонної застави «Суми» 5 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України;
з 10.05.2012 по 20.05.2015 інспектор прикордонної служби 1 категорії відділення інспекторів прикордонної служби «Ямпіль» мобільної прикордонної застави «Суми» 5 прикордонного загону (1 категорії) Східного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України;
з 20.05.2015 по 27.10.2015 дільничний інспектор прикордонної служби 1 категорії відділення дільничних інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Зноб Новгородська» IV категорії (тип В) 5 прикордонного загону (1 категорії) Східного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України;
з 27.10.2015 по 06.10.2016 інспектор прикордонної служби 1 категорії начальник 4 відділення інспекторів прикордонної служби 2 прикордонної застави оперативно-бойової прикордонної комендатури «Суми» 5 прикордонного загону (1 категорії) Східного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України;
з 06.10.2016 по 06.06.2018 інспектор прикордонної служби 1 категорії начальник 2 відділення інспекторів прикордонної служби 2 прикордонної застави оперативно-бойової прикордонної комендатури «Суми» 5 прикордонного загону (1 категорії) Східного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України;
з 06.06.2018 по 29.11.2018 інспектор прикордонної служби 1 категорії начальник (гранатометник) 2 мобільної групи 1 відділення інспекторів прикордонної служби 1 прикордонної застави 2 відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування 5 прикордонного загону (1 категорії) Східного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України;
з 29.11.2018 по 04.08.2020 інспектор прикордонної служби 1 категорії начальник 2 мобільної групи 1 відділення інспекторів прикордонної служби (на бронетранспортерах) 1 прикордонної застави 1 відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування 5 прикордонного загону (1 категорії) Східного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України;
з 04.08.2020 по 01.08.2021 інспектор прикордонної служби 1 категорії начальник 2 мобільної групи 1 відділення інспекторів прикордонної служби (на бронетранспортерах) 1 прикордонної застави 1 відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування 5 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України.
Суд дійшов висновку, з урахуванням витягу з послужного списку позивача та додатку № 4 до Постанови № 702, що з 2012 року по 27.10.2015 позивач працював на військових посадах, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, які дають право на щорічну додаткову відпустку.
Так, відповідно до п. 4, п. 12 додатку 4 до Постанови № 702 інспектор прикордонної служби 1, 2, 3 (у відділеннях інспекторів прикордонної служби) та дільничний інспектор прикордонної служби 1, 2 категорії (у відділеннях (групах) дільничних інспекторів прикордонної служби) має право на щорічну додаткову відпустку тривалістю 7 календарних днів.
В той же час, з 27.10.2015 по 06.10.2016 позивач працював інспектором прикордонної служби 1 категорії начальник 4 відділення інспекторів прикордонної служби, з 06.10.2016 по 06.06.2018 інспектором прикордонної служби 1 категорії начальник 2 відділення інспекторів прикордонної служби, з 06.06.2018 по 29.11.2018 інспектором прикордонної служби 1 категорії начальник (гранатометник) 2 мобільної групи 1 відділення інспекторів прикордонної служби, з 29.11.2018 по 04.08.2020 інспектором прикордонної служби 1 категорії начальник 2 мобільної групи 1 відділення інспекторів прикордонної служби (на бронетранспортерах), з 04.08.2020 по 01.08.2021 інспектором прикордонної служби 1 категорії начальник 2 мобільної групи 1 відділення інспекторів прикордонної служби (на бронетранспортерах).
Вказані вище посади не передбачені додатком № 4 до Постанови № 702, а тому за період з 27.10.2015 по 01.08.2021 позивач працював на посадах, виконання обов`язків військової служби за якими не пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, які дають право на щорічну додаткову відпустку. Тому за вказаний період позивач не має права на додаткову відпустку.
Відповідно до п. 8, 14, 17-19 ст. 10-1 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.
У разі якщо Законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.
У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач протиправно не нарахував з 2012 року по 27.10.2015 та не виплатив позивачу грошову компенсацію щорічної додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Вимога нарахувати та виплатити відповідачу компенсацію за невикористану додаткову відпустку за період з 27.10.2015 по 01.08.2021 не підлягає задоволенню, оскільки позивач не працював на посадах, які передбачають право на надання додаткової відпустки.
При цьому, суд зазначає, що право нараховувати та визначати кількість днів додаткової відпустки та розміру компенсації належить саме відповідачу.
Крім того, посилання відповідача на п. 19 ст. 10 Закону № 2011-ХІІ, яка на його думку виключає можливість надання військовослужбовцям щорічних основних відпусток у зв`язку з настанням періодів, передбачених пунктами 17 і 18 ст. 10-1 Закону, суд вважає необґрунтованими.
Так, норми Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не обмежують та не припиняють право військовослужбовця на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.
Тобто, на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу, відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки.
Суд звертає увагу, що припинення надання відпустки на час особливого періоду не означає припинення права на відпустку, яке може бути реалізовано у один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати не визначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.
Щодо грошової компенсації неотриманого речового майна, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 1-2 Закону №2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Як передбачено ст.2 Закону №2011-ХІІ, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Згідно з ч.1 ст.9-1 Закону №2011-ХІІ продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України. (…).
Порядок здійснення всіх видів матеріального забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів, та виплати грошової компенсації вартості за речове майно, що не отримано такими військовослужбовцями, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 затверджений Порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (надалі - Порядок № 178), пунктами 2, 3 якого визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.
Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації
Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за їх бажанням можуть отримати речове майно, яке не було отримане під час проходження служби. Закупівельна вартість речового майна, що використовується для нарахування грошової компенсації, доводиться ВРЗ до військових частин на початку року.
З вищенаведених законодавчих приписів суд вбачає, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Застосовування в пункті 3 Порядку виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно словосполучення "у разі звільнення з військової служби", а не, наприклад, "при звільненні з військової служби", дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).
Отже, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.
На користь вказаного висновку свідчить те, що в пункті 4 Порядку № 178 виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.
З матеріалів справи суд вбачає, що відповідно до довідки від 13.08.2021 № 114 Сумського прикордонного загону вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 становить 133461,79 грн.
Позивачем було подано на ім`я в.о. начальника Сумського прикордонного загону заяву, у якій просив надати дозвіл на нарахування грошової компенсації вартості за не отримано речове майно (а.с. 16). Проте відповідачем не було виплачено позивачу грошову компенсацію за неотримане речове майно.
Сума грошової компенсації вартості за неотримане речове майно в розмірі 133461,79 грн. станом на момент розгляду справи відповідачем не відшкодована, доказів на спростування вказаного відповідачем не надано.
Аналіз норм ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», абз. 1 та 3 п. 242 Положення №1153/2008, а також п.п. 2, 3 Порядку №178 дає підстави для висновку про наявність у позивача права на грошову компенсацію замість недоотриманого речового майна при звільненні з військової служби.
При цьому, суд не приймає доводи відповідача про відсутність коштів на спірні виплати, виходячи з наступного.
З огляду на викладене, обмежене фінансування не впливає на наявність у відповідача обов`язку щодо виплати позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.
Посилання відповідача на те, що він звертався до Адміністрації Державної прикордонної служби України із відповідними запитами судом також не приймаються, оскільки доказів вказаним твердженням суду не надано.
Враховуючи вище зазначене, суд вважає, що позивачем доведено право на отримання грошової компенсації вартості за не отримане речове майно.
Разом з тим, суд вважає необґрунтованою вимогу позивача щодо зобов`язання відповідача нарахувати позивачу грошову компенсацію за неотримане речове майно, оскільки кошти в сумі 133461,79 грн. вже нараховані, проте не виплачені.
Відповідно до приписів ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на вищевикладені обставини, для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за неотримане ним речове майно в сумі 133461,79 грн.
Щодо винагороди за бойове чергування.
Відповідно до підпункту 3.17.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 № 425 (далі - Інструкції №425) військовослужбовцям прикордонних застав (відділень відділів прикордонної служби), які входять за розрахунком до складу прикордонних нарядів, екіпажів літаків, вертольотів, що несуть бойову службу з безпосередньої охорони державного кордону на державному кордоні, екіпажів кораблів, катерів за час бойового чергування (бойової служби) з охорони державного кордону України та виключної (морської) економічної зони України виплачується винагорода за бойове чергування (бойову службу).
Згідно з підпунктом 3.17.4. Інструкції №425 винагорода за бойове чергування (бойову службу) виплачується за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказів відповідних начальників (командирів) органу Держприкордонслужби про виплату винагороди. Підставою для видання наказу є рапорт відповідних начальників (командирів) підрозділів, у якому зазначаються військовослужбовці, які залучалися до несення бойового чергування (бойової служби).
Військовослужбовцям, що вибувають з органу (підрозділу) Держприкордонслужби раніше дня, установленого для виплати грошового забезпечення, сума винагороди виплачується при вибутті.
З вищевикладеного суд приходить до висновку, що для виплати вказаної винагороди недостатнім є перебування на посаді в органі охорони державного кордону, як доказ несення бойової служби з безпосередньої охорони державного кордону на державному кордоні у складі прикордонного наряду.
Згідно витягу розрахунково-платіжної відомості з липня 2018 року по травень 2021 року ОСОБА_1 нараховувалась і виплачувалась надбавка за бойове чергування в березні 2019 року (за лютий 2019 року), в липні 2019 року ( за червень 2019), в серпні 2019 (за липень 2019), в вересні 2019 (за серпень 2019), в жовтні 2019 (за вересень 2019), в січні 2020 року (за листопад-грудень 2019), в березні 2020 (за січень-лютий 2020), в квітні 2020 (за березень 2020), в травні 2020 (за квітень 2020), в липні 2020 (за червень 2020), в грудні 2020 (за липень-листопад 2020), в січні 2021 (за грудень 2020), в лютому 2021 (за січень 2021), в березні 2021 (за лютий 2021), в квітні 2021 (за березень 2021).
В той час доказів залучення ОСОБА_1 до несення бойового чергування в складі прикордонних нарядів під час проходження військової служби в НОМЕР_2 прикордонному загоні в період з 01.07.2018 по 01.01.2019, з 01.03.2019 по 01.05.2019, в жовтні 2019 року, травні 2020 року, з 01.04.2021 по 31.07.2021 не надано, а відтак відсутні підстави для виплати йому зазначеної винагороди за бойове чергування.
Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати доплат за бойове чергування та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу доплату до грошового забезпечення за несення бойового чергування з 01.07.2018 по дату звільнення, не підлягають задоволенню.
Щодо судового збору.
Частиною 3 статті 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 3632,00 грн. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1816,00 грн.
Щодо витрат на правничу допомогу.
Позивач просить суд стягнути з відповідача 2500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до положень ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).
З матеріалів справи судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано копію: свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 18), договору про надання правової допомоги № 04-08/21 від 11.08.2021 (а.с. 19-20), акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 05-08/21 від 11.08.2021 (а.с. 21), а також квитанцію до прибуткового касового ордера №05-08/21 від 11.08.2021 про сплату 2500 грн адвокату (а.с. 22).
Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Враховуючи те, що у даній справі провадження було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, справа за даним позовом є незначної складності, для розгляду справи адвокат у судові засідання не з`являвся, надані адвокатом послуги зводилися виключно до формування позовної заяви, позовні вимоги задоволені частково, суд вважає розмір витрат позивача, пов`язаних з правничою допомогою не співмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами.
З огляду на викладене, при вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд вважає, що на користь позивача необхідно стягнути за рахунок відповідача витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 500 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до 5-го прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації за невикористану щорічну додаткову оплачувану відпустку, за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2012 року по 27.10.2015.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) компенсацію за щорічну додаткову оплачувану відпустку, за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2012 року по 27.10.2015, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , у зв`язку зі звільненням з військової служби, грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у розмірі 133461 (сто тридцять три тисячі чотириста шістдесят одна) грн. 79 коп.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) витрат на професійну правничу допомогу в сумі 500 (п`ятсот) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець