Справа № 160/6846/21
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2022-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

02 червня 2022 року

Київ

справа №160/6846/21

адміністративне провадження № К/9901/43359/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Чиркіна С.М.,

суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Виконавчого комітету Дніпровської міської ради на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2021 (головуючий суддя: Віхрова В.С.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07.10.2021 (головуючий суддя: Чабаненко С.В.; судді: Чумак С.Ю., Юрко І.В.) у справі №160/6846/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7», Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН», Товариства з обмеженою відповідальністю «Голос Дніпра» до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Комунальне підприємство «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради, Комунальне підприємство Дніпровські активи Дніпровської міської ради, Департамент торгівлі та реклами Дніпровської міської ради, Комунальне підприємство «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради про визнання нечинним та скасування рішень,

У С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

У квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» (далі - ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7»), Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН» (далі - ТОВ «АЛЕСАН») та Товариство з обмеженою відповідальністю «Голос Дніпра» (далі - ТОВ «Голос Дніпра») звернулися до суду з позовом до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Департамент торгівлі та реклами Дніпровської міської ради, Комунальне підприємство «Дніпровські активи» Дніпровської міської ради, Комунальне підприємство «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради та Комунальне підприємство «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просили:

визнати протиправним і скасувати рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 27.04.2021 №441 «Про затвердження схеми розташування окремо розташованих рекламних засобів по вул. Набережній Перемоги (на ділянці від Мерефо-Херсонського моста до пл. Перемоги) та демонтаж рекламних засобів» з моменту його прийняття;

визнати протиправним і скасувати рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 24.06.2021 №685 «Про затвердження схеми розташування окремо розташованих рекламних засобів по вул. Володимира Антоновича (на ділянці від просп. Олександра Поля до вул. Шмідта) та демонтаж рекламних засобів» з моменту його прийняття;

визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 09.07.2021 №732 «Про затвердження схеми розташування окремо розташованих рекламних засобів по вул. Ливарній та демонтаж рекламних засобів» з моменту його прийняття;

визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 14.07.2021 №740 «Про затвердження схеми розташування окремо розташованих рекламних засобів по вул. Курчатова (на ділянці від пл. Вокзальної, вул. Ливаневського до вул. Романа Шухевича) та демонтаж рекламних засобів» з моменту його прийняття.

15.07.2021 ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7» та ТОВ «Голос Дніпра» подали до суду першої інстанції заяву про забезпечення позову, в якій заявники просили суд:

зупинити дію рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 09.07.2021 № 732 «Про затвердження схеми розташування окремо розташованих рекламних засобів по вул. Ливарній та демонтаж рекламних засобів» до набрання рішення суду у цій справі законної сили;

зупинити дію рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 14.07.2021 № 740 «Про затвердження схеми розташування окремо розташованих рекламних засобів по вул. Курчатова (на ділянці від пл. Вокзальної, вул. Леваневського до вул. Романа Шухевича) та демонтаж рекламних засобів до набрання рішення суду у цій справі законної сили;

заборонити до набрання рішення суду законної сили виконавчому комітету Дніпровської міської ради, департаменту торгівлі та реклами Дніпровської міської ради, Комунальному підприємству «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради, Комунальному підприємству «Дніпровській активи» Дніпровської міської ради, Комунальному підприємству «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради та/або будь-якому іншому структурному підрозділу Дніпровської міської ради та/або комунальним підприємствам чи закладам, що належать до сфери управління Дніпровської міської ради вчиняти будь-які дії спрямовані на демонтаж рекламного засобу (рекламної конструкції) ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7», розташованих за адресами:

- вул. Ливарна, 17 (дозвіл на розміщення зовнішньої реклами від 24.07.2018 №2612/6),

- вул. Курчатова, в районі автовокзалу (дозвіл на розміщення зовнішньої реклами від 23.10.2018 № 2612/52),

- просп. Дмитра Яворницького, в районі буд. №125 (дозвіл на розміщення зовнішньої реклами від 23.10.2018 № 2612/154);

заборонити до набрання рішення суду законної сили виконавчому комітету Дніпровської міської ради, департаменту торгівлі та реклами Дніпровської міської ради, Комунальному підприємству «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради, Комунальному підприємству «Дніпровській активи» Дніпровської міської ради, Комунальному підприємству «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради та/або будь-якому іншому структурному підрозділу Дніпровської міської ради та/або комунальним підприємствам чи закладам, що належать до сфери управління Дніпровської міської ради вчиняти будь-які дії спрямовані на демонтаж рекламного засобу (рекламної конструкції) ТОВ «ГОЛОС ДНІПРА», розташованих за адресами:

- вул. Курчатова - вул. Вокзальна, 1 (дозвіл на розміщення зовнішньої реклами від 27.03.2020 №2782/1);

- вул. Курчатова, в районі буд. 10 (1) (дозвіл на розміщення зовнішньої реклами від 27.03.2020 № 2782/85);

- вул. Курчатова, в районі буд. 10 (2) (дозвіл на розміщення зовнішньої реклами від 27.03.2020 № 2782/86).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2021, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07.10.2021, заяву ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7» та ТОВ «Голос Дніпра» про забезпечення позову задоволено повністю.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, у якій просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

IІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Верховного Суду від 22.12.2021 відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 18.04.2022 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 09.07.2021 виконавчим комітетом Дніпровської міської ради прийнято рішення №732 «Про затвердження схеми розташування окремо розташованих рекламних засобів по вул. Ливарній та демонтаж рекламних засобів», відповідно до умов якого демонтажу підлягає рекламний засіб ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7», який розміщено за адресою: вул. Ливарна, 17 (дозвіл на розміщення зовнішньої реклами від 24.07.2018 №2612/6).

Згодом 14.07.2021 виконавчим комітетом Дніпровської міської ради прийнято рішення №740 «Про затвердження схеми розташування окремо розташованих рекламних засобів по вул. Курчатова (на ділянці від пл. Вокзальної, вул. Леваневського до вул. Романа Шухевича) та демонтаж рекламних засобів», відповідно до умов якого демонтажу підлягають рекламні засоби ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7», які розташовуються за адресами: вул. Курчатова, в районі автовокзалу (дозвіл на розміщення зовнішньої реклами від 23.10.2018 №2612/52) та просп. Дмитра Яворницького, в районі буд. 125 (дозвіл на розміщення зовнішньої реклами від 23.10.2018 №2612/154).

Також відповідно до зазначеного рішення демонтажу підлягають рекламні засоби ТОВ «Голос Дніпра» які розташовуються за адресами: вул. Курчатова - вул. Вокзальна, 1 (дозвіл на розміщення зовнішньої реклами від 27.03.2020 №2782/1); вул. Курчатова, в районі буд. 10 (2) (дозвіл на розміщення зовнішньої реклами від 27.03.2020 №2782/86); вул. Курчатова, в районі буд. 10 (1) (дозвіл на розміщення зовнішньої реклами від 27.03.2020 № 2782/85).

З посиланням на очевидну протиправність цих рішень, ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7» та ТОВ «Голос Дніпра» звернулися із позовом до суду. 15.07.2021 ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7» та ТОВ «Голос Дніпра» подали заяви про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваних рішень та заборони вчиняти певні дії щодо їх реалізації.

ІV. АРГУМЕНТИ ЗАЯВНИКІВ

Заява мотивована тим, що під час прийняття оскаржуваних рішень з боку відповідача та третіх осіб були допущені численні порушення норм чинного законодавства, яке регулює питання розміщення зовнішньої реклами. Стверджуючи про неправомірність оскаржуваних рішень відповідача заявниками зазначено, що затвердження схем розташування, демонтаж рекламних засобів насамперед пов`язується зі зміною містобудівної ситуації. У той же час, відповідачем не надано доказів зміни містобудівної ситуації, проведення реконструкції, ремонту, будівництва на місцях розташування рекламних засобів, які б зумовили необхідність зміни місць розташування рекламних засобів. За позицією заявників, рішення виконавчого комітету про затвердження схеми розташування рекламних засобів, із невключенням до неї об`єктів, на які раніше було видано дозвіл і термін яких не закінчився, не може вважатися рішенням про зміну містобудівної ситуації стосовно певного об`єкта за відсутності підстав та умов зміни містобудівної ситуації, відсутності фактичних змін в організації зовнішнього рекламного оформлення.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову у вказаний спосіб, заявники вказують на те, що згідно із цими Рішеннями, демонтажу підлягають рекламні засоби ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7» та ТОВ «Голос Дніпра» строк дії дозволу на які не закінчився. Заявники стверджують, що згідно із оскаржуваними рішеннями, із схеми виключені лише їх конструкції. Інші розповсюджувачі реклами зовнішньої реклами, які розміщуються на визначеній у схемі ділянці не зазнали жодних змін або зменшення кількості рекламних засобів. На переконання заявників, наведені обставини свідчить про упередженість місцевої влади до окремих осіб, які здійснюють свою підприємницьку діяльність на території міста Дніпро. З огляду на зазначене, заявники наполягають, що виконання вказаного рішення відповідача до вирішення позову щодо його законності становить суттєву загрозу їх інтересам, оскільки в разі демонтажу рекламних конструкцій при подальшому задоволенні судом позову, відновлення порушених прав позивачів потребуватиме значних зусиль, часу та витрат, так як потребуватиме відновлення цілісності конструкцій, повторного монтажу та оплати вказаних витрат, відшкодування збитків. А в разі встановлення на відповідних об`єктах рекламних конструкцій третіх осіб, відновлення порушених прав та інтересів позивачів може стати взагалі неможливим.

V. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, зазначив, що вжиття вказаних заходів забезпечення адміністративного позову буде мати наслідком виключно збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Водночас, невжиття таких заходів може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів позивача, на захист яких подано адміністративний позов, стане неможливим. Суди зазначили, що внаслідок демонтажу рекламних засобів до набрання законної сили судовим рішенням, можуть виникнути несприятливі наслідки для позивачів у вигляді понесених витрат з демонтажу рекламних засобів, виготовлення нових та оплата послуг з їх монтажу, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Окремо суд апеляційної інстанції констатував, що строк дії дозволу на розміщення рекламних засобів не закінчився, що свідчить про очевидну протиправність оскаржуваних рішень відповідача.

VІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, у якій просить суд касаційної інстанції скасувати ці рішення та відмовити у задоволенні заяви ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7» та ТОВ «Голос Дніпра» в повному обсязі. Касаційна скарга насамперед обґрунтована тим, що заявниками не надано доказів в підтвердження наявності обґрунтованих підстав вважати, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивачів. Стверджує, що висновки судів попередніх інстанцій про те, що внаслідок демонтажу рекламних засобів до набрання законної сили судовим рішенням можуть виникнути несприятливі наслідки для позивачів ґрунтуються на припущеннях. З посиланням на правозастосовчу практику Верховного Суду, висловлену у постановах від 18.05.2021 (справа №140/13152/20), від 10.04.2019 (справа №826/16509/18), від 26.12.2019 (справа №640/13245/19), від 20.03.2019 (справа №826/14951/18), від 11.08.2021 (справа №380/11600/20) скаржник зазначає, що підприємницька діяльність передбачає ведення господарської діяльності на власний ризик, який включає в себе можливі втрати інвестицій, виникнення додаткових витрат та інше. Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання, які позивач оцінює негативно, проте відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є безумовними підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

З посиланням на норми місцевого законодавства у сфері реклами скаржник зазначає, що демонтаж рекламних засобів не є розпорядженням майном, здійснюється з підстав передбачених законодавством про рекламу та жодним чином не несе загрози самому майну.

Також скаржник стверджує, що правова оцінка відповідності оскаржуваних рішень вимогам законодавства має здійснюватися на стадії розгляду справи по суті позовних вимог, а тому обґрунтування такими обставинами заяви про забезпечення позову суперечить суті самого інституту забезпечення позову у адміністративній справі.

При розгляді питання обґрунтованості застосування заходів забезпечення позову скаржник також просить врахувати висновки Верховного Суду, висловлені у постанові від 11.03.2021 (справа №260/1168/19) з подібних правовідносин.

Інші учасники справи процесуальним правом на подачу відзиву не скористалися.

VІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального права та дійшов таких висновків.

Згідно із частиною п`ятою статті 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

В контексті вимог статей 4, 241 КАС України ухвала суду є судовим рішенням, відповідно на неї розповсюджуються статей 211, 242, 244, 262 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Водночас підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За умовами статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно із Рекомендаціями №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, у постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №640/6840/20.

Водночас, колегія суддів зазначає, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Отже, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Обґрунтовуючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7» та ТОВ «Голос Дніпра» зазначили, що виконання оскаржуваних рішень відповідача до вирішення позову щодо їх законності становить суттєву загрозу його інтересам, оскільки в разі демонтажу рекламних конструкцій при подальшому задоволенні судом позову, відновлення порушених прав позивачів потребуватиме значних зусиль, часу та витрат, так як потребуватиме відновлення цілісності конструкцій, повторного монтажу та оплати вказаних витрат, відшкодування збитків. Крім того, на переконання заявників, в разі встановлення на відповідних об`єктах рекламних конструкцій третіх осіб, відновлення порушених прав та інтересів розповсюджувача реклами може стати взагалі неможливим.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є безумовними підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

В цій справі, необхідність вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, мотивував тим, що для відновлення порушених прав та інтересів позивачів на ведення підприємницької діяльності з розповсюдження реклами й отримання належного відшкодування від відповідачів за час, коли демонтована рекламна конструкція не буде функціонувати, необхідно буде докласти значних зусиль і витрат.

В оскаржених рішеннях виконкому Дніпровської міської ради №732 «Про затвердження схеми розташування окремо розташованих рекламних засобів по вул. Ливарній та демонтаж рекламних засобів» та №740 «Про затвердження схеми розташування окремо розташованих рекламних засобів по вул. Курчатова (на ділянці від пл. Вокзальної, вул. Леваневського до вул. Романа Шухевича) та демонтаж рекламних засобів», відповідач зазначив, що при їх прийнятті керується вимогами законів України «Про рекламу», «Про місцеве самоврядування в Україні», Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 №2067 (зі змінами).

Закон України від 03.07.1996 №270/96-ВР «Про рекламу» (далі - Закон № 270/96-ВР) визначає засади рекламної діяльності в Україні, регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами.

Відповідно до статті 1 цього Закону зовнішня реклама - це реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг; рекламні засоби - засоби, що використовуються для доведення реклами до її споживача.

Статтею 3 Закону № 270/96-ВР передбачено, що законодавство України про рекламу складається з цього Закону та інших нормативних актів, які регулюють відносини у сфері реклами.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 16 Закону № 270/96-ВР розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Типові правила розміщення зовнішньої реклами затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 2067 від 29.12.2003 (далі - Типові правила №2067). Ці Правила регулюють відносини, що виникають у зв`язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами.

За приписами пункту 28 Типових правил №2067 (зі змінами), у разі зміни містобудівної ситуації, проведення реконструкції, ремонту, будівництва на місці розташування рекламного засобу, які зумовлюють необхідність зміни місця розташування рекламного засобу, робочий орган у семиденний строк письмово повідомляє про це розповсюджувача зовнішньої реклами. У десятиденний строк з початку зміни містобудівної ситуації, реконструкції, ремонту, будівництва робочий орган надає розповсюджувачу зовнішньої реклами інформацію про інше рівноцінне місце. У разі досягнення згоди щодо нового місця розташування рекламного засобу вносяться зміни у дозвіл.

Отже, Типові правила №2067 місять підстави та порядок зміни місць розташування рекламного засобу з наданням розповсюджувачу зовнішньої реклами інформації щодо іншого рівноцінного місця.

Рішенням Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 31.08.2011 №1148 затверджено Положення (далі - Положення №1148; зі змінами та доповненнями), яким врегульовано порядок демонтажу, обліку, зберігання рекламних засобів, вивісок і табличок, розташованих на місцях, що перебувають у комунальній власності, у державній або приватній власності (на відкритій місцевості, будинках, спорудах, елементах вуличного обладнання, електричних та контактних опорах, мостах, віадуках тощо), з порушенням встановленого порядку розміщення зовнішньої реклами в місті Дніпрі, принципів візуальної організації розміщення рекламних засобів, вивісок і табличок на фасадах будівель міста Дніпра.

Зазначене Положення розроблено на підставі Закону України «Про рекламу», Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 (зі змінами і доповненнями), правил благоустрою території міста, інших нормативно-правових актів.

Згідно із підпунктом 1.4.6 пункту 1.4 Положення №1148 демонтажу підлягають рекламні засоби - у разі невідповідності місця розташування або самого рекламного засобу затвердженій пооб`єктній схемі оформлення міського середовища засобами зовнішньої реклами та у разі будь-якої реконструкції, ремонту, зміни містобудівної ситуації, будівництва на території з місцем розташування рекламного засобу (в тому числі за необхідності у разі реконструкції, ремонту, зміни містобудівної ситуації, будівництва на прилеглій до місця розташування рекламного засобу території (прилеглого району)) у випадку невиконання демонтажу у встановлений строк розповсюджувачем зовнішньої реклами.

Згідно із підпунктом 2.1 пункту 2 Положення №1148, розповсюджувач зовнішньої реклами щодо рекламного засобу / власник вивіски чи таблички, що відповідають визначенню, наданому в пунктах 1.4.2 - 1.4.9 цього Положення, повинен усунути порушення порядку розміщення зовнішньої реклами, принципів візуальної організації розміщення рекламних засобів, вивісок і табличок на фасадах будівель або демонтувати рекламний засіб, вивіску чи табличку самостійно (за власний рахунок, власними силами) у термін, визначений у попередженні, виданому Комунальним підприємством «Дніпровські активи» Дніпровської міської ради (далі - КП «Дніпровські активи»).

У разі невиконання розповсюджувачем зовнішньої реклами вимог попередження (окрім випадків, передбачених пунктами 1.4.2, 1.4.3 цього Положення №1148) або якщо рекламні засоби не мають власника, або такі, власника яких встановити не можливо, та/або адреса власника невідома, а також в інших випадках, якщо таке попередження не видавалося відповідно до пункту 2.2 цього Положення, КП «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради надає робочому органу інформацію для підготовки проекту рішення виконавчого комітету міської ради про демонтаж рекламних засобів. У рішенні виконавчого комітету міської ради зазначається перелік рекламних засобів, що підлягають демонтажу, із зазначенням місць їх розташування (пункт 2.5 Положення).

Згідно із пунктами 2.8-2.10 Положення №1148, про проведений демонтаж рекламного засобу, вивіски чи таблички складається акт проведення демонтажу рекламного засобу, вивіски чи таблички (далі - акт демонтажу), який підписується представником робочого органу та представником КП «Дніпровські активи», а також іншими зазначеними у пункті 2.7 цього Положення особами, що були присутні під час його проведення. У разі відмови присутньої під час проведення демонтажу особи від підпису в акті робиться відповідна відмітка.

Акт проведення демонтажу складається у двох примірниках, один з яких залишається у КП «Дніпровські активи», один - у робочому органі. Копія акта надається розповсюджувачу зовнішньої реклами / власнику вивіски чи таблички за його письмовим зверненням.

Демонтовані рекламні засоби, вивіски чи таблички зберігаються КП «Дніпровські активи» у спеціально відведених для цього місцях (сховищах, складах тощо). Демонтовані рекламні засоби, вивіски чи таблички можуть бути передані на тимчасове зберігання відповідній організації.

Відповідно до пункту 2.11 цього Положення №1148, розповсюджувач зовнішньої реклами / власник вивіски чи таблички має право на повернення демонтованого рекламного засобу, вивіски чи таблички після звернення до КП «Дніпровські активи» з наданням таких документів:

- заяви на ім`я керівника КП «Дніпровські активи» про повернення демонтованого рекламного засобу, вивіски чи таблички;

- завіреної копії документа, що підтверджує право власності (інше майнове право) на демонтований рекламний засіб, вивіску чи табличку;

- документа, що підтверджує оплату вимушених витрат КП «Дніпровські активи», пов`язаних з демонтажем рекламного засобу, вивіски чи таблички, їх транспортуванням та зберіганням, а також відновленням благоустрою місця розташування рекламного засобу, вивіски чи таблички після проведеного демонтажу;

- документа, що підтверджує право особи, яка звернулася до

КП «Дніпровські активи», одержати демонтований рекламний засіб, вивіску чи табличку.

Повернення рекламних засобів розповсюджувачу зовнішньої реклами проводиться за актом про повернення майна (пункт 2.13 Положення №1148 )

Проте оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій не містять оцінки можливості застосування Типових правил №2067 та Положення №1148.

Отже, Верховний суд наголошує, що рішення про демонтаж рекламних засобів не є розпорядженням майном, проте демонтаж має здійснюватися з підстав передбачених нормативним актом про рекламу, який у визначених випадках передбачає повернення майна.

Правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 15.07.2019 у справі №580/332/19, від 17.10.2019 у справі №640/7285/19, від 18.02.2021 у справі №640/3755/20, від 11.03.2021 у справі №260/1168/19, від 30.09.2021 у справі №160/7358/21 та від 21.02.2022 у справі №160/7949/21.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Проте, ухвала суду першої інстанції не містить належних та переконливих мотивів застосування заходів забезпечення позову. Між тим, саме мотивувальна частина ухвали дозволяє упевнитися в законності застосованих заходів забезпечення позову.

Апеляційний адміністративний суд на зазначене порушення не відреагував і не перевірив доводи апеляційної скарги та законності ухвали суду першої інстанції, а фактично повторно розглянув доводи заяви про забезпечення позову.

Отже на думку колегії суддів вжиті судами попередніх інстанцій заходи у спірному випадку є необґрунтованими.

Щодо ймовірності понесення позивачем певних матеріальних збитків, то Верховний Суд в питанні вжиття заходів забезпечення позову у подібних правовідносинах, зокрема, у постановах від 20.03.2019 у справі №826/14951/18 та від 30.09.2021 у справі №160/7358/21 дійшов наступних висновків:

«Щодо ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту чи поновлення порушених прав та інтересів, Суд звертає увагу, що підприємницька діяльність передбачає ведення господарської діяльності на власний ризик, який включає в себе можливі втрати інвестицій, виникнення додаткових витрат та інше.

Відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте Суд звертає увагу, що відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі».

Колегія суддів не вбачає правових підстав відступати від вже сформованих Верховним Судом у спірних правовідносинах висновків.

VIII.ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Відповідно до положень статті 351 КАС України, суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Викладене свідчить про те, що оскаржувані судові рішення ухвалені судами з істотним порушенням норм процесуального права, а саме статті 150 КАС України, а тому їх слід скасувати і у задоволенні заяви ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7» та ТОВ «Голос Дніпра» про забезпечення позову - відмовити.

Керуючись статтями 345, 349, 351, 356, 359 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету Дніпровської міської ради задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07.10.2021 у справі №160/6846/21 - скасувати.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Голос Дніпра» про забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: С. М. Чиркін

В. М. Кравчук

О. П. Стародуб