Справа № 420/1110/21
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2022-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 червня 2022 року

м. Київ

справа № 420/1110/21

адміністративне провадження № К/990/11730/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Соколова В.М.,

суддів: Загороднюка А.Г., Єресько Л.О.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2022 року у справі №420/1110/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними рішення та дій, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просила:

1) визнати протиправними дії щодо:

- зменшення грошового забезпечення у вересні та жовтні 2020 року шляхом зниження розміру щомісячних премій у вказаний період;

- неправильного обчислення кількості невикористаних діб щорічних оплачуваних відпусток під час проходження служби в Національній поліції за період з 2015 по 2020 роки, які підлягають компенсації при звільненні з органів Національної поліції;

- неправильного розрахунку та виплаті при звільненні компенсації за невикористані щорічні оплачувані відпустки під час проходження служби в Національній поліції за період з 2015 по 2020 роки;

- неправильного розрахунку та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні згідно з вимогами абз. 2 п. 1 розділу VI Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 06 квітня 2016 року № 260;

- невиплати вихідної допомоги у відповідності за вимогами ст. 44 КЗпП України;

- невиплати в день звільнення із служби в Національній поліції усіх неоспорюваних сум, які повинні бути сплачені при звільненні;

2) скасувати наказ від 06 листопада 2020 року № 1463 о/с, в частині обчислення невикористаних позивачем діб щорічних оплачуваних відпусток за період з 2015 по 2020 роки;

3) зобов`язати вчинити певні дії, а саме:

- провести перерахунок грошового забезпечення за вересень-жовтень 2020 року з урахуванням розміру щомісячної премії на рівні липня, серпня, листопада 2020 року та виплатити різницю між фактично отриманим та належним до сплати розміром грошового забезпечення за вересень-жовтень 2020 року, на яку грошове забезпечення протиправно зменшено;

- виплатити компенсацію за 48 діб невикористаних щорічних оплачуваних відпусток за період з 2015 по 2020 роки, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби з урахуванням індексації, яка є складовою заробітної плати поліцейського, сплативши різницю між фактично отриманими коштами компенсації за невикористані відпустки та грошовими коштами, які повинні бути нараховані та сплачені за усі дні невикористаної відпустки.

- провести перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні згідно з вимогами абз. 2 п. 1 розділу VI Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 06 квітня 2016 року № 260, з урахуванням індексації, яка є складовою заробітної плати поліцейського, та виплатити різницю недоотриманих грошових коштів цієї компенсації, яка неправильно обчислена.

- виплатити вихідну допомогу у відповідності з вимогами ст. 44 КЗпП України.

- виплатити у повному розмірі неоспорювану суму грошового забезпечення та компенсаційних виплат, на які позивач мав право при звільненні.

- виплатити середній заробіток за весь час затримки виплати належних позивачу неоспорюваних сум при звільненні по день фактичного розрахунку.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії відповідача щодо неправильного обчислення позивачу кількості невикористаних діб щорічних оплачуваних відпусток під час проходження служби в Національній поліції за період з 2015 по 2020 роки, які підлягають компенсації при звільненні з органів Національної поліції.

Зобов`язано відповідача внести зміни до наказу від 06.11.2020 № 1463 о/с в частині зазначення необхідності сплатити позивачу грошову компенсацію за 48 днів невикористаної відпустки за період роботи з 07 листопада 2015 року.

Визнано протиправними дії ГУНП в Одеській області щодо неправильного розрахунку та виплати при звільненні з органів Національної поліції заступнику начальника організаційно-методичного відділу управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Одеській області підполковнику поліції ОСОБА_1 суми компенсації за невикористані щорічні оплачувані відпустки під час проходження служби в Національній поліції.

Зобов`язано відповідача виплатити позивачу компенсацію за 48 діб невикористаних заступником начальника організаційно-методичного відділу управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Одеській області підполковником поліції щорічних оплачуваних відпусток за період з 2015 по 2020 роки, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби , сплативши різницю між фактично отриманими коштами компенсації за невикористані відпустки та грошовими коштами, які повинні бути нараховані та сплачені за усі дні невикористаної відпустки.

Визнано протиправними дії ГУНП в Одеській області щодо невиплати позивачу усіх неоспорюваних сум, які повинні були бути сплачені при звільненні.

Зобов`язано ГУНП в Одеській області виплатити позивачу неоспорювану Головним управлінням Національної поліції в Одеській області суму грошового забезпечення та компенсаційних виплат у розмірі 39 (тридцять дев`ять) грн. та 18 коп.

Зобов`язано ГУНП в Одеській області виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки виплати належних заступнику начальника організаційно-методичного відділу управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Одеській області підполковнику поліції неоспорюваних Головним управлінням Національної поліції в Одеській області сум при звільненні у розмірі 9000 (дев`ять тисяч) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2022 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Національної поліції в Одеській області - задоволено частково.

Змінено резолютивну частину рішення суду першої інстанції та викладено її у наступній редакції:

«Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними рішення та дії, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії відповідача при обчисленні кількості невикористаних діб відпусток ОСОБА_1 за період служби з 2015 року по 2020 рік.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо здійснення невірного розрахунку суми грошової компенсації за невикористані 36 діб відпустки ОСОБА_1 за 2020 рік (без урахування відсоткового розміру премії ОСОБА_1 у листопаді 2020 року та отриманих сум індексації грошового забезпечення).

Визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо здійснення виплати компенсації позивачу за невикористані 12 діб відпустки, які накопичено за період з 2015 року по 2019 рік.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області внести зміни до наказу від 06 листопада 2020 року № 1463 о/с, а саме зазначити, що ОСОБА_1 підлягає виплата грошова компенсація за 48 діб невикористаної відпустки, за період роботи з 07 листопада 2015 року.

Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок виплаченої позивачу суми грошової компенсації за невикористані 36 діб відпустки у 2020 році (з урахуванням відсоткового розміру премії ОСОБА_1 у листопаді 2020 року та отриманих сум індексації грошового забезпечення), з виплатою утвореної різниці, а також виплатити компенсацію за невикористані 12 діб відпустки, які накопичено за період з 2015 року по 2019 рік.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо здійснення неправильного розрахунку суми одноразової грошової допомоги при звільненні із служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби ОСОБА_1 .

Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок виплаченої позивачу суми одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби ОСОБА_1 (з урахуванням відсоткового розміру премії ОСОБА_1 у листопаді 2020 року та отриманих сум індексації грошового забезпечення), з виплатою утвореної різниці.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо виплати ОСОБА_1 усіх неоспорюваних сум грошового забезпечення, які повинні бути виплачені при звільненні зі служби.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 частину грошового забезпечення за листопад 2020 року, у сумі 39 (тридцять дев`ять) гривень 18 копійок.

Стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а саме: за період з 08 листопада 2020 року по 26 листопада 2020 року, у сумі 9196 (дев`ять тисяч сто дев`яносто шість) гривень; за період з 27 листопада 2020 року по 17 вересня 2021 року, у сумі 285 (двісті вісімдесят п`ять) гривень 56 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.»

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з вказаною касаційною скаргою.

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище. До публічної служби належить також і державна служба, в тому числі проходження військової служби (стаття 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень слідує, що спірні правовідносини виникли щодо звільнення зі служби.

За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження рішення судів першої та апеляційної інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку наявності обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Однак, у касаційній скарзі відсутнє будь-яке посилання скаржника на передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки.

Доводи, наведені відповідачем у касаційній скарзі, зводяться до цитування норм законодавства України, а також переоцінки доказів, досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, і ґрунтуються на незгоді з висновками цих судів щодо їхньої оцінки. Своєю чергою колегія суддів зазначає, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів», а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, та/або переоцінювати їх.

Суд ураховує позицію, висловлену Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) в ухвалі від 09 жовтня 2018 року, щодо неприйнятності заяви у справі "Азюковська проти України" (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалася відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, ЄСПЛ указав, що застосування критерію малозначності у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, прийняті у справі незначної складності, розглянуту за правилами спрощеного провадження, а аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України виняткових обставин справи, то у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 3, 12, 328, 333 КАС України

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2022 року у справі №420/1110/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними рішення та дій, зобов`язання вчинити дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіВ.М. Соколов А.Г. Загороднюк Л.О. Єресько