Справа № 420/17041/21
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/17041/21

Головуючий І інстанції:Левчук О.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року(м.Одеса, дата складання повного тексту судового рішення - 10.12.2021р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління ДМС України в Одеській області про визнання дій протиправнимита зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ГУ ДМС України в Одеській області в особі його територіального підрозділу Суворовського відділу у м. Одесі, в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову відповідача в обміні паспорту громадянина України зразка 1994 року на паспорт громадянина України нового зразка з безконтактним носієм;

- зобов`язати відповідача оформити та видати йому паспорт громадянина України нового зразка з безконтактним носієм.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що міграційний орган своїми діями незаконно відмовивши в обміні паспорта фактично здійснив підміну понять процедур «обміну паспорта» та «оформлення і видачи паспорта». Так, з відмовної відповіді відповідача неможливо встановити, яка ж саме інформація, подана позивачем для отримання адміністративної послуги у вигляді обміну паспорта, не підтвердилась. Такий документ як довідка про реєстрацію особою громадянином України подається виключно з метою оформлення паспорта вперше, а процедура обміну паспорта регулюється п.69 Порядку, серед якого, в свою чергу, відсутній вказаний документ. Таким чином, представник позивача у позові вказує на те, що на його думку наявні усі законні підстави для визнання протиправної відмови в обміні паспорта позивача на паспорт громадянина України з безконтактним носієм, з огляду на порушення процедури вилучення паспорта та відсутність будь-якого законного мотивування відмови в обміні паспорта.

Представник відповідача надав до суду першої інстанції письмовий відзив, у якому позовні вимоги категорично не визнав та мотивовано просив відмовити в їх задоволенні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року(ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, представник позивача 28.12.2021р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.12.2021р. та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

13.01.2022р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника позивача та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

21.02.2022р. на адресу суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзивна апеляційну скаргу, в якому представник відповідача категорично заперечувала проти її задоволення, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів та просила оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

03.06.2021р. позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Азербайджану)звернувся до Суворовського районного відділу ГУ Державної міграційної служби України в Одеській області із заявою про обмін свого паспорта громадянина України (зразка 1994р.) на паспорт громадянина України нового зразка з «безконтактним носієм».

05.06.2021р. Суворовським районним відділом ГУ ДМС України в Одеській області, у зв`язку з надходженням вказаної заяви, було направлено до Управління ДМС України в Херсонській області запит щодо підтвердження Довідки №33/10, виданої 02.02.2010р. ГУ МВС України в Херсонській області про реєстрацію особи ОСОБА_1 громадянином України (а.с.67).

09.06.2021р. Управлінням ДМС України в Херсонській області на вказаний вище запит надана відповідь, в якій повідомлено, що відповідно до наявних обліків УДМС, уродженець Азербайджану ОСОБА_1 , 01.02.2010р. за рішенням УМВС України оформив громадянство України «за територіальним походженням»(т.б. за ч.1 ст.8 ЗУ «Про громадянство України») отримав довідку про реєстрацію особи громадянином України від 02.02.2010р. №33/10, на підставі якої був документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , оформленим Голопристанським РВ УМВС України в Херсонській області 03.02.2010р. Підставою для набуття ОСОБА_1 громадянства України став встановлений рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 28.08.2009р. юридичний факт його постійного проживання станом на 24.08.1991р. на території України. Однак, в подальшому, рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 11.03.2011р.вказане вище рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 28.08.2009р. про встановлення цього факту було скасовано. Наразі проводиться службова перевірка щодо законності оформлення набуття ОСОБА_1 громадянства України та паспорта громадянина України (а.с.68).

Далі, у відповідь на заяву позивача, Суворовським районним відділом ГУ ДМС України в Одеській області надіслано лист, яким з посиланням на приписи п.100 пп.2 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015р. №302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», було відмовлено в оформленні та видачі паспорта громадянина України з підстав того, що у справі щодо набуття громадянства України виявлено скасування рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 11.03.2011р. рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 28.08.2009р. До того ж, у цьому листі зазначено, що відомості, отримані під час перевірки інформації за заявою, не дають змогу підтвердити законність видачі довідки про реєстрацію особою громадянином України, що є підставою для відмови в оформленні та видачі паспорта. Для усунення недоліків в справі про набуття громадянства рекомендовано звернутися до відділу громадянства УДМС України в Херсонській області (а.с.66).

Не погоджуючись з такими діями та рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи у задоволенні позову, суд 1-ї інстанції виходив із необґрунтованості та безпідставності позовних вимог та, як наслідок, відсутності на цей час законних підстав для їх задоволення.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, в цілому погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб безпосередньо визначає Закон України «Про громадянство України».

Так, як визначено приписами ст.1 Закону України «Про громадянство України», громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках.

Згідно із положеннями п.п.1,2 ст.3 вказаного Закону, громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991р.) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13.11.1991р.) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у п.1 ч.1 цієї статті, є громадянами України - з 24 серпня 1991 року, зазначені у п.2 - з 13 листопада 1991 року, а у п.3 - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Як передбачено приписами ст.6 цього ж Закону, громадянство України також набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Як слідує зі змісту положень ст.24 Закону України «Про громадянство України», центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, здійснює повноваження щодо, зокрема, видання особам, які набули громадянство України, паспортів громадянина України, тимчасових посвідчень громадянина України, довідок про реєстрацію особи громадянином України.

А відповідно до вимог ст.24 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», паспорт громадянина України - є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як загально відомо, Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015р. №302 було затверджено відповідний «Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України».

Так, як вбачається з п.п.1, 3, 5, 6, 7 цього Порядку №302, паспорт громадянина України - є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Кожен громадянин України, який досяг 14-річного віку, зобов`язаний отримати паспорт. У разі втрати або викрадення паспорта особі замість втраченого або викраденого оформляється та видається новий паспорт. Обмін паспорта здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації); 2) отримання реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (РНОКПП) або повідомлення про відмову від прийняття зазначеного номера (за бажанням); 3) виявлення помилки в інформації, внесеній до паспорта; 4) закінчення строку дії паспорта; 5) непридатності паспорта для подальшого використання; 6) якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток; 7) наявності в особи паспорта зразка 1994 року (за бажанням). Оформлення (у т.ч. замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються: 1) особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто; 2) особі, яка досягла 14-річного віку та яка визнана судом обмежено дієздатною або недієздатною, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників; 3) особі, яка відбуває покарання в установах виконання покарань або перебуває на тривалому стаціонарному лікуванні в закладах МОЗ закритого типу, - через уповноважену особу адміністрації відповідної установи чи закладу.

Як передбачено приписами п.п.19,20 даного Порядку №302, документи для оформлення (у т.ч. замість втраченого або викраденого), обміну паспорта подаються до Центрів надання адміністративних послуг Державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, і його відокремлених підрозділів, територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС. Документи для оформлення (у т.ч. замість втраченого або викраденого), обміну паспорта подаються особою або її законним представником/уповноваженою особою до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта за зареєстрованим місцем проживання особи. Документи для оформлення замість втраченого або викраденого, обміну паспорта, який було оформлено із застосуванням засобів Реєстру, можуть подаватися заявником до будь-якого територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта.

Так, згідно із п.69 цього Порядку №302, заявник подає для обміну паспорта такі документи: 1) паспорт, що підлягає обміну; 2) документи, що підтверджують обставини, у зв`язку з якими паспорт підлягає обміну (крім випадків, передбачених пп.4,6 п.6 цього Порядку); 3) посвідчення про взяття на облік бездомних осіб (для бездомних осіб); 4) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб); 5) документ, що посвідчує особу законного представника/уповноваженої особи, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника/уповноваженої особи; 6) документи, що підтверджують сплату адміністративного збору, або оригінал документа про звільнення від його сплати. Оригінал документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертається заявнику, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки "Згідно з оригіналом" та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати; 7) документи, що підтверджують відомості для внесення додаткової змінної інформації до безконтактного електронного носія та у паспорт (за наявності таких документів): про місце проживання - довідку органу реєстрації встановленого зразка (крім випадків, коли здійснюється обмін паспорта зразка 1994 року); про народження дітей - свідоцтва про народження дітей; про шлюб і розірвання шлюбу - свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт; про зміну імені - свідоцтво про зміну імені, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт; довідку про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків або повідомлення про відмову від його прийняття; 8) одну фотокартку розміром 10 х 15 сантиметрів для внесення відцифрованого образу обличчя особи шляхом сканування із застосуванням засобів Реєстру - для оформлення паспорта особі, яка не може пересуватися самостійно у зв`язку з тривалим розладом здоров`я, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров`я, оформленим в установленому порядку, або особі, яка відбуває покарання в установах виконання покарань або перебуває на тривалому стаціонарному лікуванні в закладах МОЗ закритого типу (в разі потреби). Фотокартка повинна відповідати вимогам рекомендацій Міжнародної організації цивільної авіації (IКAO) Doc 9303.

Далі, як визначено п.п.71-79,82 даного Порядку №302, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення паспорта, вчиняє дії, передбачені п.п.24-29,32-34 цього Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи.

Після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт. Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру. Пошук в Реєстрі інформації щодо особи здійснюється за поданими персональними даними (у т.ч. тими, що змінилися). До запровадження органами реєстрації внесення до Реєстру відомостей про місце проживання особи в установленому законодавством порядку відомості про реєстрацію місця проживання, які подаються заявником, перевіряються за даними обліку територіального органу ДМС. Рішення про оформлення паспорта приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України (у разі оформлення паспорта вперше із застосуванням засобів Реєстру). Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт у зв`язку з обміном паспорта зразка 1994 року і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій. Надсилання запитів для перевірки інформації про особу здійснюється відповідно до пункту 41 цього Порядку.

Під час розгляду заяви-анкети для оформлення паспорта у зв`язку з обміном паспорта зразка 1994 року ідентифікація особи здійснюється за даними, що містяться в картотеках територіального органу ДМС та територіального підрозділу ДМС. Якщо паспорт, який підлягає обміну, був виданий територіальним підрозділом ДМС, до якого подано заяву-анкету про його обмін, працівник територіального підрозділу ДМС порівнює дані особи та її фотозображення з даними, наведеними в заяві про видачу паспорта, який підлягає обміну, та вклеєною до неї фотокарткою, і сканує її із застосуванням засобів Реєстру до відомчої інформаційної системи ДМС. У разі видачі паспорта, який підлягає обміну, іншим територіальним підрозділом ДМС для підтвердження видачі особі паспорта, який підлягає обміну, не пізніше наступного дня після приймання до розгляду заяви-анкети до такого територіального підрозділу ДМС надсилається запит за формою, встановленою МВС. Перевірка за запитом проводиться протягом 2-х робочих днів після його надходження. Під час перевірки відомості, наведені в запиті, та фотозображення порівнюються з даними, наведеними в заяві про видачу паспорта, який підлягає обміну, та вклеєною до неї фотокарткою. У графі "Службові відмітки" заяви про видачу паспорта проставляється відмітка про дату надходження запиту та територіальний підрозділ ДМС, який здійснює оформлення паспорта у зв`язку з обміном, підстави обміну. За результатами перевірки надається відповідь територіальному підрозділу ДМС, який надіслав запит, за встановленою МВС формою, а заява про видачу паспорта, який підлягає обміну, сканується до відомчої інформаційної системи ДМС. У разі коли під час порівняння фотозображення із фотокарткою не встановлено тотожність зображеної на них особи або виявлено невідповідність відомостей, зазначених у запиті, даним, наведеним у заяві про видачу паспорта, який підлягає обміну, про це повідомляється територіальному підрозділу ДМС, який надіслав запит, для вжиття додаткових заходів з ідентифікації особи і з`ясування обставин виникнення розбіжностей.

За результатами проведених перевірок, підтвердження факту видачі паспорта зразка 1994 року, ідентифікації особи працівник територіального підрозділу ДМС приймає рішення про оформлення паспорта або про відмову в його оформленні. За результатами проведення процедури встановлення особи, підтвердження факту видачі паспорта зразка 1994 року, перевірки факту належності до громадянства України особи, яка набула громадянство України відповідно до статті 6 Закону України "Про громадянство України", працівник територіального підрозділу ДМС складає висновок за встановленою МВС формою, який затверджується керівником територіального органу ДМС, та приймає рішення про оформлення паспорта або про відмову в його оформленні. Якщо за результатами проведення процедури встановлення особи її не було встановлено, приймається рішення про відмову в оформленні паспорта особі, яке доводиться до відома заявника в порядку і строки, встановлені законодавством, із зазначенням підстав відмови.

Так, як вбачається зі змісту приписів п.100 Порядку №302, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС має право відмовити особі в оформленні або видачі паспорта, якщо: 1) особа не є громадянином України; 2) особа вже отримала паспорт (у т.ч. паспорт зразка 1994 року), який є дійсним на день звернення (крім випадків обміну паспорта у зв`язку з виявленням помилки в інформації, внесеній до нього; звернення для обміну протягом одного місяця до дати закінчення строку дії паспорта; непридатності для подальшого використання); 3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану заявником інформацію; 4) за видачею паспорта звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень на отримання паспорта; 5) особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі паспорта; 6) особу не встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи.

Так, як беззаперечно встановлено судами обох інстанцій з матеріалів справи, позивач, звертаючись 03.06.2021р. до Суворовського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області, просив обміняти свій паспорт (зразка 1994 року) на новий паспорт у формі ІD-картки (а.с.58-59).

При цьому, оскільки паспорт громадянина України зразка 1994 року був виданий Голопристанським РВ УМВС України в Херсонській області, а паспорт із застосуванням засобів Реєстру оформляється вперше, Суворовським РВ ГУДМС України в Одеській області, відповідно до вимог п.73 Порядку №302, задля ідентифікації особи позивача ОСОБА_1 , та перевірки факту належності його до громадянства України надіслано запит, у відповідь на який, УДМС України в Херсонській області повідомлено, що останній, як уродженець Азербайджану, 01.02.2010р.за рішенням УМВС України оформив громадянство України «за територіальним походженням» (т.б. на підставі ч.1 ст.8 ЗУ «Про громадянство України») та отримав довідку про реєстрацію особи громадянином України від 02.02.2010р. №33/10, вже на підставі якої і був документований паспортом громадянина України НОМЕР_1 , оформленим Голопристанським РВ УМВС України в Херсонській області 03.02.2010р.основною підставою для набуття громадянства України став факт постійного проживання позивача станом на 24.08.1991р. на території України, який був встановлений рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 28.08.2009р., яке, в свою чергу, в подальшому, було скасовано рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 11.03.2011р. (а.с.67-68).

Таким чином, враховуючи вказані вище обставини, дані, отримані територіальним підрозділом ДМС, в даному випадку, фактично не підтверджують факт належності особи позивача до громадянства України.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного листа-відмови, позивачу ОСОБА_1 було відмовлено в оформлені (обміні) паспорта громадянина України саме на підставі пп.3 п.100 Порядку №302, т.б. тому що дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану заявником інформацію.

При цьому, посилання представника позивача на те, що такий документ як довідка про реєстрацію особою громадянином України подається виключно з метою оформлення паспорта вперше, а процедура обміну паспорта регулюється п.69 Порядку, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, не приймає до уваги, оскільки приписами п.73 розділу «Подання документів для оформлення паспорта у зв`язку з обміном» Порядку №302 чітко визначено, що рішення про оформлення паспорта приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України (у разі оформлення паспорта вперше із застосуванням засобів Реєстру).

Окрім того, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає неспроможними і посилання представника позивача на факт відсутності будь-якого законного мотивування відмови в обміні паспорта, оскільки з наданої Суворовським РВ ГУДМС України в Одеській області відповіді чітко вбачається, що позивачу було відмовлено в оформленні паспорта відповідно до пп.3 п.100 Порядку №302. А пунктом же 79 Порядку №302, як вже вказувалося вище, визначено, що за результатами проведених перевірок працівник територіального підрозділу ДМС приймає рішення про оформлення паспорта або про відмову в його оформленні. При цьому, випадки для відмови особі в оформленні або видачі паспорта чітко і конкретно визначені п.100 Порядку №302.

Отже, з урахуванням вищевикладених обставин, судова колегія, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при прийнятті оскаржуваної відмови в обміні позивачу паспорту громадянина України зразка 1994 року на паспорт громадянина України нового зразка з безконтактним носієм, відповідач діяв правомірно, т.б. на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому, відповідно, даний позов дійсно задоволенню не підлягає.

Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі позивача.

До того ж, також слід зазначити й про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А за правилами ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Враховуючи вищезазначене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи позивача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу позивача без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 03.06.2022р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко