Справа № 160/4487/22
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2022-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2022 року Справа № 160/4487/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.,
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що до митного органу були надані документи, необхідні для митного оформлення товарів з визначенням його митної вартості за першим методом (за ціною контракту), що надійшли на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту. Однак, митниця, на думку позивача, витребувавши у підприємства додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом на підставі необґрунтованих та необ`єктивних зауважень. Надані документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
На думку позивача, оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.03.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1,2 ст.257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст.262 КАС України підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться.
21.04.2022 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, де останнім зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується саме на дійсній вартості. Для підтвердження заявленої митної вартості митний орган може вимагати надання декларантом або уповноваженою ним особою серед інших документів, визначених ст. 53 Кодексу, каталогу, специфікації, прейскуранту (прайс-листа) виробника товару (п. 6 частина третя ст. 53 Кодексу).
За відомостями аукціону copart.com ТЗ PORSCHE CAYENNE, 2020, VIN - НОМЕР_1 , lot 50578341 було продано 25.08.2021 за ціною 47 000 USD. Зазначена ціна є вищою за митну вартість товару заявлену декларантом, навіть без врахування посередницької надбавки (перепродажу), витрат, понесених на доставку товару на митну територію України, та інших витрат, що унеможливлює застосування основного методу визначення митної вартості товару при здійсненні митного оформлення.
У задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Алтай-Шина" є суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності, зареєстровано в якості юридичної особи приватного права 30.07.2007 року.
28.09.2021р. було укладено контракт №28092021 на підставі якого продавець (AUTOMIR s.r.o.) зобов`язався продати, а покупець (ТОВ "Торговий Дім "Алтай-Шина") приймати та оплачувати товар, в кількості та асортименті, за цінами, в терміни та на умовах поставки, що вказані в додаткових угодах до цього контракту та є його невід`ємною частиною.
Відповідно до додаткової угоди №2 від 10.11.2021р. до контракту №28092021 від 28.09.2021р. продавець поставив на адресу покупця товар автомобіль легковий бувший у використанні, пошкоджений, призначений для перевезення пасажирів, по дорогах загального користування, марка Porshe, модель Cayenne, кузов № НОМЕР_1 , країна виробництва: Словацька Республіка на загальну суму 32 700,00 дол.США.
У додатковій угоді №2 від 10.11.2021р. передбачено, що умови постачання DAP Дніпро, Україна.
Митна вартість товару визначена із застосуванням основного методу за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.
Для здійснення митного оформлення та підтвердження заявленої митної вартості позивачем було подано ЕМД №UA110160/2021/016953, в якій було визначено митну вартість товару за ціною договору в сумі 32 700,00 дол.США (курс валют 27,2933).
Для підтвердження заявленої митної вартості та обраного методу її визначення декларантом було надано наступні документи, а саме:
- рахунок-проформа № 2021/3 від 20.09.2021;
- рахунок №2021/1011 від 10.11.2021;
- висновок експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості колісного транспортного засобу, виконаного судовим експертом Дроздовим Ю.В., № 24/11 від 30.11.2021;
- звіт про оцінку транспортного засобу виконаний суб`єктом оціночної діяльності № 2021/24 від 16.11.2021;
- контракт № 28092021 від 28.09.2021;
- додаткова угода № 2 від 10.11.2021 до контракту № 28092021 від 28.09.2021;
- договір доручення № 136/CW від 21.06.2017, укладений між Позивачем та ТОВ "АВТОМИР-ТРАНС" про надання митно-брокерських послуг;
- звернення про виконання митних формальностей поза місцем розташування митних органів або поза робочим часом, установленим для них №03/12-01 від 03.12.2021;
- лист №03/12-03 від 03.12.2021, щодо перенесення митного огляду та митного оформлення.
У послідуючому, в результаті виникнення зауважень з боку відповідача, позивачем були надані додаткові документи, а саме:
- лист №07/12-02 від 07.12.2021 в адресу відповідача з поясненнями щодо порядку та умов оплати товару;
- лист №07/12-03 від 07.12.2021 в адресу відповідача з поясненнями щодо мови документів;
- лист №07/12-04 від 07.12.2021, щодо надання позивачем відповідачеві всіх необхідних документів для проведення митного оформлення.
В подальшому, при здійсненні митного оформлення Дніпровською митницею Держмитслужби було видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110160/2021/000537 із зазначенням причин:
- надані до митного контролю документи не містять відомостей щодо підтвердження складових митної вартості. Висновок експерта автотоварознавця від 30.11.2021 №24/11 не відповідає положенням абзацу другого п.7.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за № 1074/8395), - Вартість КТЗ, яка наведена в іноземній валюті визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ на дату оцінки.
- згідно з ст. 254 МК України, документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів подаються митному органу українською мовою. Переклади документів не надано.
- в наданому висновку експерта зазначено, що ТЗ має сліди відновлення трьох і більше деталей 20%, при нормативному проценті 20%, тобто прийняте максимальне значення, однак згідно зовнішнього візуального огляду транспортного засобу експертом не встановлено сліди відновлення яких саме деталей було відновлено. Таким чином застосування коефіціенту Фактори, що впливають на процент зміни вартості КТЗ у розмірі 20% є необґрунтованим.
- у наданих роз`ясненнях від 07.12.2021 №07/12-12 декларантом зазначається, що сплата за товар згідно з дод.угодою №2 наступає та буде сплачена у розмірі 32 700$у валюті EUROза курсом НБУ на день сплати, після прийняття товару покупцем. Прийняття товару покупцем можливе тільки після митного оформлення і видачі його з митного складу. Прийомка товару буде проводитися покупцем шляхом тестування автомобіля на офіційному СТО виробника після митного оформлення. Дата підпису акту прийома-передачі товару і є датою прийняття товару. Після цієї дати (дати підпису акту прийома-передачі товару) протягом 30 днів буде зроблена 100%оплата за товар, згідно п.4 Додаткової Угоди № 2. Так домовилися сторони ЗЕД. Такі твердження не відповідають відомостям додаткової угоди від 10.11.2021 №2 до контракту, оскільки зазначена угода не містить відомостей щодо сплати після прийняття товару, та не містить відомостей щодо складання акту прийома-передачі товару;
- додаткова угода № 2 до контракту містить ряд невідповідностей. Так, зазначена угода не містить пункту «2», в українськомовній частині також не містить пункту «5», а в англомовній не містить пунктів «5» та «6», а україномовні та англомовні пункти «6-8» та «7-9» відповідно, не кореспондуються між собою за нумерацією. Такі невідповідності можуть свідчити про наявність ознак підробки.
На підставі викладеного митницею, 08.12.2021 року Дніпровською митницею Держмитслужби було винесено рішення про коригування митної вартості товарів №110000/2021/000092/2, відповідно до якого було збільшено митну вартість товарів у розмірі 49 148 дол.США (графа 30).
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п.24 ч.1 ст.4 МК України).
Відповідно ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті.
Приписами ст. 337 Митного кодексу України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато - логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Згідно з п.1 ч.4 ст.54 Митного кодексу України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.6 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2 4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно ч.1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 ст.55 Митного кодексу України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Передбачене частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак суперечності (розбіжності) між відомостями які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребування додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 Митного кодексу України .
З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваним рішенням митну вартість товару скориговано за результатами проведення перевірки документів, як надані на підтвердження заявленої митної вартості товару у відповідності до ст. 337 Митного кодексу України.
Так, відносно спірної ЕМД митницею встановлені наступні розбіжності:
- згідно з ст. 254 МК України, документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів подаються митному органу українською мовою. Переклади документів не надано.
- у наданих роз`ясненнях від 07.12.2021 №07/12-12 декларантом зазначається, що сплата за товар згідно з дод.угодою №2 наступає та буде сплачена у розмірі 32 700$у валюті EURO за курсом НБУ на день сплати, після прийняття товару покупцем. Прийняття товару покупцем можливе тільки після митного оформлення і видачі його з митного складу. Прийомка товару буде проводитися покупцем шляхом тестування автомобіля на офіційному СТО виробника після митного оформлення. Дата підпису акту прийома-передачі товару і є датою прийняття товару. Після цієї дати (дати підпису акту прийома-передачі товару) протягом 30 днів буде зроблена 100%оплата за товар, згідно п.4 Додаткової Угоди № 2. Так домовилися сторони ЗЕД. Такі твердження не відповідають відомостям додаткової угоди від 10.11.2021 №2 до контракту, оскільки зазначена угода не містить відомостей щодо сплати після прийняття товару, та не містить відомостей щодо складання акту прийома-передачі товару;
- додаткова угода № 2 до контракту містить ряд невідповідностей. Так, зазначена угода не містить пункту «2», в українськомовній частині також не містить пункту «5», а в англомовній не містить пунктів «5» та «6», а україномовні та англомовні пункти «6-8» та «7-9» відповідно, не кореспондуються між собою за нумерацією. Такі невідповідності можуть свідчити про наявність ознак підробки.
Відносно вказаних вище обставин, що слугували підставами для коригування митної вартості товару оскаржуваними рішеннями, суд зазначає наступне.
Як слідує з листа № 07/12-02 від 07.12.2021 та додаткової угоди № 2 від 10.11.2021 оплата за товар здійснюється після його приймання покупцем. Приймання здійснюється після митного оформлення та його перевірки на офіційному СТО виробника автомобіля. З викладеного слідує, що на момент подачі ЕМД оплата товару не могла бути здійснена так як приймання-передача товару ще не відбулася, а отже не настав строк оплати відповідно до домовленостей сторін контракту. Сам лише факт прибуття транспортного засобу до м.Дніпро не може ототожнюватися з фактом його приймання покупцем.
Стосовно твердження Дніпровської митниці Держмитслужби про те, що згідно з ст. 254 МК України, документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів подаються митному органу українською мовою. Переклади документів не надано, суд зазначає наступне.
Статтею 254 Митного кодексу України передбачено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.
51 Правилом Процедури Генеральної асамблеї ООН, до якої входить Україна, передбачено, що «арабська, китайська, англійська, французька, російська та іспанська мови є офіційними та робочими мовами Генеральної Асамблеї, її комітетів та підкомітетів».
Таким чином, декларант не повинен був надавати, а контролюючий орган витребувати переклад документів, оскільки вини були складені англійською, російською мовами, тобто мовами міжнародного спілкування. Тому, вимоги надати переклад документів також є незаконними та безпідставними.
Більше того, слід зазначити, що декларантом було надано всі документи, що дають змогу встановити числові значення товару на українській мові, тобто декларантом були виконані вимоги митниці в повному обсязі, проте, у зв`язку з неврахуванням поданих позивачем документів під час консультування, відповідач дійшов протиправних висновків про невиконання вимог митниці в цій частині.
Також слід зазначити, що переклад документів ніяким чином не впливає на митну вартість товарів.
Стосовно твердження Дніпровської митниці Держмитслужби про те, що «додаткова угода № 2 до контракту містить ряд невідповідностей. Так, зазначена угода не містить пункту «2», в українськомовній частині також не містить пункту «5», а в англомовній не містить пунктів «5» та «6», а україномовні та англомовні пункти «6-8» та «7-9» відповідно, не кореспондуються між собою за нумерацією. Такі невідповідності можуть свідчити про наявність ознак підробки, суд зазначає наступне.
При перевірці тексту додаткової угоди № 2 від 10.11.2021 до контракту № 28092021 від 28.09.2021, встановлено, що в україномовній редакції наявний пункт 2 та пункт 5, в англомовній наявні пункти 5 та 6, україномовні пункти 6-8 та 7-9 відповідно повністю кореспондуються між собою. Підозри відповідача про підробку додаткової угоди № 2 не можуть слугувати підставою для коригування митної вартості, з огляду на положення ст.54 Кодексу, адже сама вартість товару та опис вказані у пункті 1 додаткової угоди № 2, до якого у відповідача немає зауважень, більше того, вся інформація щодо числових значень митної вартості, що міститься у цій угоді, корелюється з інформацією викладеною у інвойсі №2021/3 від 20.09.2021 та митній декларації UA110160/2021/016953 від 03.12.2021, за результатами розгляду якої відповідачем винесено оскаржуване рішення.
Відповідно до матеріалів справи, транспортний засіб придбано позивачем не на аукціоні copart.com (США), а у компанії AUTOMIR s.r.o (Республіка Словакія) відповідно до зовнішньоекономічного контракту № 28092021 від 28.09.2021 з додатками до нього. Приймання участі позивачем у аукціоні та придбання на ньому вказаного транспортного засобу відповідачем на доведено. При перевірці інтернет ресурсу STAT.VIN не виявлено інформації про Porshe Cayenne VIN № НОМЕР_1 . При перевірці URL посилання https:www.copart.com/ru/lot/50578341/salvage-2020-porsche-cayenne-ny-long-island, неможливо встановити покупця товару та вартість його продажу.
За таких обставин, вищенаведені обґрунтування відповідача судом до уваги не беруться.
У свою чергу, з наданої позивачем скріншотів ресурсу STAT.VIN вбачається, що подібні транспортні засоби мають рівень цін, заявлений ним до митного оформлення в ЕМД.
Відповідачем для порівняння рівня ціни було взято автомобіль марка Porsche, модель Cayenne, рік випуску 2020, номер кузова НОМЕР_2 .
Згідно з матеріалами справи вказаний транспортний продавався на аукціоні двічі, при цьому перший аукціон закінчився з фінальною ставкою - 35 725,00 доларів США (скріншот додається).
Таким чином, застосувавши ціну значно вищу, а ніж ціна, що є реальною, більше того проігнорувавши інформацію, котра говорить про відповідність ціни, що заявлена Позивачем, в порушення прав останнього, Відповідач безпідставно та дискримінаційно відкоригував митну вартість Товару, ще й без будь яких належних обґрунтувань такого рішення.
Відповідачем жодним чином не проаналізовано та не співставлено автомобіль за декларацією яку взято за основу коригування митної вартості та автомобіль позивача. Відсутнє зокрема порівняння таких ключових ознак автомобілів як рівень, кількість та тип пошкоджень, комплектація, здатність рухатись своїм ходом, тощо.
Разом з тим, Відповідачем порушено ряд положень та принципів застосування методів та порядку коригування митної вартості.
В оскаржуваному рішенні про коригування заявленої митної вартості, відповідач не навів поясненнь щодо умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначив докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Митні органи повинні обґрунтовувати неможливість застосування певних другорядних методів, а при такому обґрунтуванні конкретизувати підстави незастосування цих методів.
В оскаржуваному рішенні відповідач, навівши ціну подібного товару з урахуванням положень статей 59, 60 Митного кодексу України, не вказав якими саме ознаками схожі автомобілі позивача та автомобіль, ціну якого застосовано для коригування. Крім марки, моделі та року випуску жодних інших характеристик не наведено, хоч як зазначено вище, ціни на подібний товар варіюються, а тому, в даному випадку опис саме схожості ознак є обов`язковим при винесенні такого рішення (п.п. 3.8 Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року).
Аналіз норм Митного кодексу України дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Так, з метою встановлення правильності заявленої митної вартості здійснюється витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості, за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Водночас, відповідачем належним чином не обґрунтовано сумніви щодо поданих документів, у чому саме полягає дійсна невідповідність документів заявленій вартості.
Сума, яка зазначена в інвойсі, поданому позивачем, не потребує підтвердження, оскільки положення статті 53 МК України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.
Така ж позиція зазначена Верховним Судом, у постанові від 20.02.2018 у справі №809/1884/16. Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідач у картці відмови не обґрунтовує інформацію про спрацювання системи управління ризиками. Водночас, спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.
Посилання відповідача на факт розмитнення подібного товару за вищою ціною не може слугувати належним обґрунтуванням оскаруваного рішення. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (постанова Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-а).
Позивачем надано всі наявні та можливі документи відносно оформлення товару, у тому числі письмові пояснення щодо неможливості подачі платіжних документів, адже розрахунок між продавцем та позивачем ще не було проведено. Усі основні документи, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товару, тобто ті, які визначені у частинах 1-2 статті 53 Митного кодексу України, декларант позивача митному органу надав.
Відповідач не обґрунтував, що заявлені позивачем відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними мають неточності чи розбіжності.
Відповідач вказав на подані позивачем документи, які містять ознаки підробки. Однак, ті ознаки на які посилається відповідач спростовуються при огляді такого документа (додаткова угода № 2 від 10.11.2021 до контракту № 28092021 від 28.09.2021).
Наведене доводить, на час винесення оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, позивачем було виконано обов`язок, покладений на декларанта частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, та надано всі передбачені законодавством документи.
При цьому, оскаржуване рішення про коригування митної вартості не містить доводів відповідача, яким чином певні недоліки якимось чином вплинули на заниження позивачем митної вартості імпортованого товару. Відсутність або наявність певної інформації або реквізиту в документі - ніяким чином не впливає на митну вартість товарів.
Відтак, висновки митниці, що стали підставою для винесення оскаржуваного рішення про коригування митної вартості в цій частині, не відповідають дійсності.
Судом встановлено, що на момент митного оформлення у позивача не було можливості надати акти приймання-передачі транспортного засобу та платіжні документи, що підтверджують проведення розрахунків за транспортування, оскільки строк сплати за товар на момент декларування товару за ЕМД не сплив.
Однак, як стало відомо з рішення, вказане стало підставою для винесення оскаржуваного рішення про коригування митної вартості.
Уявлення митного органу щодо проміжку часу для внесення оплати може не збігатися з домовленостями господарюючих суб`єктів, а питання оплати вирішуються сторонами на вільній основі, з урахуванням власних ризиків та можливостей.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.03.2018р. у справі №815/4132/17.
Відтак, висновки митниці, що стали підставою для винесення оскаржуваного рішення про коригування митної вартості в цій частині, не відповідають дійсності.
Верховним Судом, при прийнятті рішень по справам про коригування митної вартості неодноразово висловлювались наступні правові висновки щодо умов оплати за товар: у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 804/4680/16.
Згідно з частин першої, другої статті 256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Відповідно до частини сьомої статті 54 Митного кодексу України, у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
З тлумачення даних норм у їх системному зв`язку між собою та з положеннями пункту 2 частини шостої статті 54, частини третьої статті 53 Митного кодексу України, вбачається що відмова у митному оформленні має бути аргументованою невиконанням вимог, що пов`язані саме з тими недоліками, у зв`язку з якими органом доходів і зборів витребувані додаткові документи.
Аналогічний правовий висновок здійснений Верховним Судом у постанові від 06 березня 2018 року по справі №815/3142/17.
Надані позивачем документи, на думку суду, у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, шо спростовує висновки митного органу щодо відсутності таких підтверджень.
За таких обставин, усі доводи митного органу, які покладені в основу оскаржуваного рішення та наведені у відзиві на позовну заяву не знайшли свого правового підтвердження під час судового розгляду справи та спростовані наданим позивачем документальними доказами.
Згідно ч.3 ст.335 Митного кодексу України, разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про:
1) документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами;
3) транспортні (перевізні) документи;
4) комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію;
5) у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності;
6) документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв`язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень);
7) у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару;
8) у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів;
9) у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму;
10) у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів;
11) у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.
Судом встановлено, що у спірній митній декларації зазначені всі відомості, передбачені вказаною вище нормою.
Жодних порушень митного законодавства судом не встановлено.
Посилання митного органу на порушення позивачем митного законодавства при декларуванні товару не можуть вважатись розбіжністю у розумінні частини 3 ст.53 МК України і не можуть бути підставою для витребування додаткових документів та коригування митної вартості.
Зворотного суду не доведено.
При цьому, митний орган повинен не просто зазначити, зокрема, обставину відсутності в нього інформації щодо оформлення ідентичних та подібних товарів (як на підставу незастосування методів за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), а навести цінову інформацію з ЄАІС про оформлення товарів, що мають ознаки, найбільш схожі на ознаки задекларованих товарів та пояснити з урахуванням положень статей 59, 60 Митного кодексу України, чому ця інформація не може бути взята за основу для визначення митної вартості, чого в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, відповідач не зазначив.
Таким чином, факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 Митного кодексу України, є підставою для витребування додаткових документів.
Підсумовуючи викладене, суд зробив висновок про надання позивачем митниці належного та достатнього пакету документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару, визначеної за основним методом, а відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
В свою чергу, відповідачем не надано обґрунтованих пояснень відносно безпосереднього впливу вказаних ним зауважень на числові значення митної вартості товару та її розрахунок.
По суті вказані митним органом зауваження носять формальний характер, що у їх сукупності та окремо кожне не вказує про наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товару.
Суд також вважає за необхідне зазначити, що вказувати про можливі порушення позивачем та/або припущення з боку суб`єкта владних повноважень є неприпустимим. Суд не може включати такі докази до предмету дослідження, оскільки вони не є належними доказами в розумінні положень КАС України.
В оскаржуваному рішенні відповідач не конкретизував підстави незастосування попередніх методів. Загальні посилання на норми Митного кодексу України щодо причин незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості не є належним обґрунтуванням прийнятого відповідачем рішення.
Враховуючи викладене, суд вважає, що обставини, покладені в обґрунтування підстав прийняття оскаржуваного рішення, носять формальний характер та не мають під собою ніякого правового підґрунтя з огляду на те, що не мають жодного відношення саме до числового визначення заявленої позивачем митної вартості.
Відповідно до наявних даних, визначена митним органом митна вартість товару, ґрунтується на раніше визнаній органом митної служби вартості за попередніми оформленнями за подібними товарами.
Таким чином, встановлені під час розгляду справи обставини спростовують висновки митного органу щодо сумнівів у визначеній митній вартості товару, оскільки у наданих позивачем документах відсутні розбіжності, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку з чим, вбачається безпідставність відмови митним органом позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, враховуючи що відповідачем не наведено достатніх доказів того, що документи, подані для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
Решта доводів сторін висновків суду по суті спору не спростовують.
Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене та приписи ч.2 ст.2 КАС України, суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржувані рішення, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд зробив висновок, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи вбачається, що за подання вказаного адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 грн.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено повністю, сплачений судовий збір в сумі 2481,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 241-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів № UA110000/2021/000092/2 від 08.12.2021 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110160/2021/000537 від 08.12.2021.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук