Справа № 380/7273/21
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2022-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/7273/21 пров. № А/857/3260/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Бруновська Н.В.,

суддя Хобор Р.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року (головуючий суддя Коморний О.І., м. Львів) у справі № 380/7273/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

05.05.2021 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просив: визнати протиправним та скасувати пункт 5 протоколу засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.02.2021 № 18, яким скасовано пункт 34 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19.11.2020 р. № 150 в частині призначення одноразової грошової допомоги старшому солдату ОСОБА_2 у зв`язку з установленням 1 групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби на підставі довідки МСЕК серія 12 ААБ № 354297 від 15.09.2020 р. у розмірі 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2020), в сумі 252240,00 грн.; визнати протиправною відмову відповідача - Міністерства оборони України (пункт 5 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.02.2021 року № 18 ) у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу ОСОБА_1 , сину померлої ОСОБА_2 ; зобов`язати Міністерство оборони України залишити в силі пункт 34 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19.11.2020 р. № 150 в частині призначення одноразової грошової допомоги старшому солдату ОСОБА_2 у зв`язку з установленням 1 групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби на підставі довідки МСЕК серія 12 ААБ № 354297 від 15.09.2020 р. у розмірі 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2020), в сумі 252 240 грн 00 коп.; зобов`язати Міністерство оборони України здійснити виплату одноразової грошової допомоги, призначеної 19.11.2020 (п.34 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 150) старшому солдату ОСОБА_2 у зв`язку з установленням 1 групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби на підставі довідки МСЕК серія 12 ААБ № 354297 від 15.09.2020 р. у розмірі 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2020), в сумі 252 240 грн 00 коп. - її сину ОСОБА_1 (спадкоємцю померлої ОСОБА_2 ).

Позов обґрунтовує тим, що 15 лютого 2021 року рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі - Комісія) скасовано пункт 34 протоколу засідання Комісії від 19.11.2020 № 150 в частині призначення одноразової грошової допомоги старшому солдату ОСОБА_2 у зв`язку з установленням 1 групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби на підставі довідки МСЕК серії 12 ААБ № 354297 від 15.09.2020 у розмірі 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, оскільки військовослужбовець померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а допомога у зв`язку з інвалідністю призначена 19.11.2020 і на дату призначення допомоги не було відомо про смерть заявниці. Вважає, що відмовлено протиправно позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги за відсутності правових підстав, оскільки відповідно до пункту 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії. У зв`язку з такими обставинами позивач звернувся до суду та просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому, як спадкоємцю, допомоги у зв`язку з інвалідністю його мами.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

15 вересня 2020 року згідно довідки МСЕК Серія 12ААБ №354297 ОСОБА_2 встановлено першу групу інвалідності (захворювання пов`язане з проходженням військової служби).

23 вересня 2020 року ОСОБА_2 подала рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 щодо виплати їй одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням І групи інвалідності.

ОСОБА_2 згідно наказу ТВО командира в/ч НОМЕР_1 №233 від 02 жовтня 2020 року виключена зі списків військової частини (за станом здоров`я).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла.

ІНФОРМАЦІЯ_3 (п.34 протоколу №150) комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийняла рішення про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням І групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.

15 лютого 2021 року (п.5 протоколу №18) комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийняла рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги та скасувала п.34 протоколу №150 в частині призначення допомоги та відмовила сину ОСОБА_2 у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки він не має правового статусу дитини.

З даним рішенням комісії не погодився син ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та звернувся до суду за захистом порушених прав.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно приписів статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до статті 41 вказаного Закону виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20 грудня 1991 року (Закон № 2011-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (Порядок № 975, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 11 Порядку № 975 передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до пункту 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Згідно з пунктом 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Відповідно до пункту 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Колегія суддів, виходячи з відповідних норм законодавства вказує, що моментом виникнення у особи права на отримання спірної допомоги є дата встановлення їй інвалідності. Право на отримання виплат спадкоємці (правонаступники) мають лише у випадку, якщо така виплата була належна (нарахована) померлому або присуджена йому на підставі судового рішення, що набрало законної сили за життя, однак померлим не отримана.

Частиною другою ст. 16-1 Закону визначено, що члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно з частиною другою статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Як встановлено колегією суддів з витягу з протоколу від 15.02.2021 №18, батьки ОСОБА_2 померли, шлюб розірвано, діти повнолітні та не перебували на утриманні матері (дочка має власну сім`ю та проживала окремо від матері, син померлої є військовослужбовцем). Отже, права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю особи, звільненої з військової служби, діти померлої не мають. Крім того, позивач у відповідності до ст.6 Сімейного кодексу України не має правого статусу «дитина», адже досяг повноліття. Таким чином, позивач у справі не належить до кола осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги з огляду на ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Апеляційний суд зазначає, що відповідачем скасовано пункт 5 протоколу засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.02.2021 № 18, яким скасовано пункт 34 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19.11.2020 р. № 150 в частині призначення одноразової грошової допомоги старшому солдату ОСОБА_2 у зв`язку з установленням 1 групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби на підставі довідки МСЕК серія 12 ААБ № 354297 від 15.09.2020 р. у розмірі 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2020), в сумі 252 240 грн. 00 коп.

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України (ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Так ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1219 ЦК України визначено, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Право спадкоємця на одержання коштів, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, визначені ст. 1227 ЦК України.

У відповідності до даної статті суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Таким чином, право на отримання такої соціальної виплати як одноразова грошова допомога, призначеної військовослужбовцю відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», але не виплаченої йому у зв`язку зі смертю, мають члени його сім`ї та лише у разі їх відсутності така одноразова грошова допомога входить до складу спадщини.

Відповідно до ст. 1286 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Колегія суддів зазначає, що на стадії апеляційного розгляду позивачем до матеріалів справи долучено:

копію заяви про відмову ОСОБА_3 від прийняття спадщини за законом від 13.10.2020 року;

копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.04.2021 року, згідно якого ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_2 ;

копію відомостей про склад спадкоємців від 24.11.2021.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані документи позивач не подав до суду першої інстанції.

Суд не приймає до уваги долучені до апеляційної скарги копії документів, оскільки на час прийняття спірного рішення, дані документи не були подані суду першої інстанції. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що позивач не надав доказів неможливості подання цих документів до суду першої інстанції для їх дослідження, а тому суд першої інстанції правильно розглянув спір, з врахуванням поданих до суду першої інстанції документів.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року у справі № 380/7273/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор