Справа № 420/25782/21
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2022-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хурси О.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (далі ГУ ДПС), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС від 24.06.2021 року №15005/15-32-09-05 та №15004/15-32-09-05.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь суму сплаченого судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржені податкові повідомлення-рішення (далі ППР) є безпідставними та підлягають скасуванню, адже 30.04.2021 року ГУ ДПС складено акт (довідку) про результати фактичної перевірки, згідно якого позивач відмовився від його підписання, однак відповідач не складено акт про відмову від ознайомлення, підписання та отримання акта (довідки) про результати фактичної перевірки.

Також позивач зазначає, що зі змісту наказу не вбачається, яку саме iнформацiю отримало ГУ ДПС, що стала в подальшому підставою прийняття наказу від 16.04.2021 року № про проведення фактичної перевірки. Крім того, в наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють. Позивач вказує, що доповiдна записка вiд 09.04.2021 року №391/15-32-09-05 на ім`я заступника начальника ГУ ДПС в Одеській області щодо результату проведеного аналізу управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС в Одеській області, та пропозицію на проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 не може бути обгрунтованою причиною з правомірності наказу, оскільки податковим органом не доведено, що саме ця доповiдна записка та наявна в нiй iнформацiя слугували підставою для прийняття спірного наказу.

Крім того, позивач вказує, що відповідачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення посадовими особами ГУ ДПС розрахункової операції під час здійснення контрольної розрахункової операції до початку проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , та подальшого складання акта про повернення товару, за результатами контрольної розрахунковоп закупки: акта отримання та повернення грошових коштів для здійснення контрольної розрахунковоп операції.

Між тим, позивач зазначає, що акт (довідка) про результати фактичних перевірок та ППР на поштову адресу або до електронного кабінету платника податнів не надходили.

Також позивач вказує, що процедура хронометражу супереч п.п. 14.1.264. ст. 64 ПК України посадовими особами ГУ ДПС не проводилась.

Позивач посилається на постанову Верховного Суду від 21.02.2020 по справі №826/17123/18, відповідно до якої сформований наступний правовий висновок: оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Ухвалою суду від 21.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 31.03.2022 року відмовлено представнику ГУ ДПС у задоволенні клопотання про розгляд справи №420/25782/21 у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідачем до суду подано відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на їх необгрунтованість та безпідставність через те, що на адресу ГУ ДПС надійшов лист ДПС України від 28.01.2020 року №1417/7/99-00-17-02-01-07 згідно якого контролюючим органом повідомлено про можливу реалізацію у місцях роздрібної торгiвлi не маркованої алкогольної продукції або маркованоп марками акцизного податку з ознаками фальсифікації. У відповідності до даного листа фахівцями управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС в Одеській області було проведено аналіз госопдарської діяльності суб`єктів господарювання, які здійснюють реалізацію підакцизних товарів. Проведеним аналізом встановлено, зокрема, що у ФОП ОСОБА_1 наявні діючi лiцензiї на право роздрібної торгiвлi алкогольними напоями (від 12.08.2020 №2004217) та тютюновими виробами (від 12.08.2020 №2003594), однак станом на квiтень 2021 року за переглядом баз даних АIC «Податковий блок» встановлено вiдсутнiсть виторгiв з роздрiбноп реалiзацiї підакцизних товарів. При цьому, в подальшому саме ці порушення були підтверджені в ході проведення перевірки, а саме: реалізація у відповідному магазині ФОП ОСОБА_1 підакцизних товарів (алкогольної продукції та тютюнових виробів) за відсутності належного обліку та за цiнами, нижче мiнiмальних роздрiбних.

Також відповідач вказує, що наказ від 16.04.2021 року № про проведення фактичної перевірки складений у відповідності до вимог п.п. 80.2.5. п. 80.2. ст. 80 ПК України, з посиланням на правові позиції Верховного Суду по справі №420/1171/17 від 04.03.2021 року, та по справі №816/228/17 від 08.09.2021 та по справі №816/2932/15 від 23.10.2020 року.

Відповідач зазначає, що з урахуванням відмови ФОП ОСОБА_1 від підписання та отримання примірника акта перевірки ГУ ДПС складено відповідний акт від 30.04.2021 року №1292/15-32-09-05, що спростовує всі посилання позивача на недодрежання вимог податкового законодавства.

Між тим, під час проведення перевірки було встановлено, що позивачем не забезпечено облік товарів, які перелічені у податках від 21.04.2021 року до акта перевірки, на загальну суму 7916,00 грн. Позивач всупереч п. 44.6. ст. 44 ПК України так і не надав свопх письмових пояснень або документів в підтвердження відсутності порушень виявлених під час проведення перевірки.

Відповідач зазначає, що посилання позивача лише на, нібито, наявність порушень з боку контролюючого органу в частині призначення перевірки згідно з наказом вiд 16.04.2021 №2255-п, жодним чином не спростовус вчинення ФОП ОСОБА_1 порушень Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Постанови КМУ від 30.10.2008 року №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв».

Позивачем подано відповідь на відзив, у якій зазначено, що відповідачем не заперечуються та не спростовуються всі підстави його вимог та вказано, що позивачем на вимому відповідача подано усі накладні на товар, товарно-транспортні накладні за останні три роки, але на залишок товару на суму 7 916 грн, який був придбаний більше трьох років тому первинні документи не збереглися. Між тим, в п. 2.6. акта перевірки під №4 підлягали перевiрцi саме накладні на товар, товарно-транспортні накладнi перевірен зa період з 01.01.2020 року по дату закінчення перевірки.

Крім того, позивач вказує, що відповідачем не надано акта для ознайомлення та не надано можливості його фотокопіювання. Натомість представником відповідача надано пояснення, що перед тим як ознайомитися із актом необхідно його підписати, а у разі відмови акт про результати перевірки буде надісланий на поштову адресу. Тому не ознайомившись з актом позивач вирішила відмовитися від його підписання. Отже своїми діями представники відповідача не надали змоги позивачу вчасно надати пояснення та заперечення до акта перевірки у відповідності до норм податкового законодавства.

Водночас, позивач стверджує, що в актi перевірки відповідачем зазначено, що позивачем не надано журналу для реєстрації перевірок контролюючих органів. Але, позивачем з початку державної реєстрації ведеться журнал ресстрації перевірок, та представники відповідача під час перевірки відмовилися від його підписання.

Справа розглянута у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що позивач є фізичною особою-підприємцем, який зареєстрований до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.13).

ГУ ДПС прийнято наказ від 15.04.2021 року №2255-п, яким призначено провести фактичну перевірку магазину ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , адреса господарської одиниці: АДРЕСА_3 з 21.04.2021 року тривалістю 10 діб, перевіряє мий період з 01.01.2020 по дату закінчення фактичної перевірки, з метою здiйснення контролю дотримання вимог дiючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявностi лiцензiй, свідоцтв (а.с. 15).

ГУ ДПС проведено фактичну перевірку магазину ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 , внаслідок чого складено акт від 30.04.2021 року №8752/15-32-09-05/ НОМЕР_1 , відповідно до якого встановлено порушення:

п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 року №957 «Про встановлення розміру мiнiмальних оптово-відпускних і роздрiбних цін на окремі види алкогольних напоїв»: реалiзацiя алкогольних напоїв за цінами нiжчими від мiнiмально роздрібних, а саме: реалізовано шампанське «Одеса» напівсолодке бiле об`ємом 0,75 л з вмістом спирту 10-12,5% за ціною 105,00 грн., нижчою за встановлені мінімальні роздрібні ціни. Мінімальна роздрібна ціна за пляшку шампанського об`ємом 0,75 л з вмістом спирту 10-12,5% складає 109,00 грн;

п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»: у магазині не ведеться у порядку, встановленому законодавством облік товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме: перевіркою встановлено відсутність первинних документів (накладнi, товарно-транспортні накладнi, чеки) на оприбуткування алкогольних напоїв на суму 7916,00 грн (а.с.23-25).

24.06.2021 року ГУ ДПС в Одеській області на підставі Акта перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення: №15004/15-32-09-05, яким відносно позивача застосовано суму штрафних фінансових санкцій за порушення п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 року №957 «Про встановлення розміру мiнiмальних оптово-відпускних і роздрiбних цін на окремі види алкогольних напоїв» на суму 10 000,00 грн та №15005/15-32-09-05 за порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» на суму 15 832,00 грн (а.с.63-64).

Позивач, вважаючи протиправним наказ про проведення перевірки, звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу ГУ ДПС в Одеській області №2255-п від 16.04.2021 року «Про проведення фактичної перевірки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 по справі №420/11598/21, яке набрало законної сили 26.10.2021, в задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС відмовлено повністю.

При цьому, по справі №420/11598/21 суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, зокрема допуском посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, за результатом якої складено акт №8752/15-32-09-05/ НОМЕР_1 від 30.04.2021 року. Таким чином, наказ №2255-п від 16.04.2021 року «Про проведення фактичної перевірки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 » вичерпав свою дію внаслідок реалізації, відтак відсутні підстави для його скасування (а.с.19-22).

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по цій справі, стосуються питання правомірності прийнятих ГУ ДПС податкових повідомлень-рішень від 24.06.2021 №15004/15-32-09-05 та №15005/15-32-09-05.

Податковий контроль це система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (пункт 61.1 статті 61 ПК України).

Пунктом п. 75.1 ст.75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з положеннями пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 73 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Статтею 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав перелічених в підпунктах 80.2.1 - 80.2.7 ст.80 ПК України.

Відповідно до п.80.1 ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.01.2020 року по справі №826/17123/18 відступив від висновків про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе.

При цьому, у постанові від 21.02.2020 року по справі №826/17123/18 Верховний Суд сформував новий правовий висновок, наступного змісту: «оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, такими підставами позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства».

Таким чином, враховуючи висновок Верховного Суду суд вважає, що позивач вправі посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення податкової перевірки, однак таке право платник податків може реалізувати при оскарженні в подальшому наслідків проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень, а не при оскарженні наказу про проведення перевірки.

Оцінка таких підстав позову є першочерговою при розгляді справ про оскарження прийнятих за наслідками такої перевірки податкових повідомлень рішень.

З урахуванням наведеного, суд у першу чергу здійснює оцінку правомірності призначення та проведення відповідачем перевірки за результатом якої прийняте спірне податкове повідомлення-рішення.

Матеріалами справи підтверджується, що Управлінням контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС в Одеській області складено Доповідну записку від 09.04.2021 №391/15-32-09-05, відповідно до якої на підставі листа ДПС України від 28.01.2020 року №1417/7/99-00-17-02-01-07 щодо можливої реалізації у місцях роздрібної торгiвлi не маркованої алкогольної продукції або маркованоп марками акцизного податку з ознаками фальсифікації, фахівцями управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС в Одеській області було проведено аналіз госопдарської діяльності суб`єктів господарювання, які здійснюють реалізацію підакцизних товарів. Проведеним аналізом встановлено вiдсутнiсть виторгiв з роздрiбноп реалiзацiї підакцизних товарів у ФОП ОСОБА_1 при наявності діючих ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами (а.с.46).

Підпунктом 80.2.5. пункту 80.2. статті 80 ПК України, передбачено дві окремі підстави для призначення проведення фактичної перевірки, а саме:

- першою підставою є наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства у частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- другою (самостійно, незалежною від першої) підставою є здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Відповідно до п.п. 191-1.1.14. п. 191-1.1. статті 191-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, зокрема, здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

Верховний Суд при розгляді справи №815/1978/18 у постанові від 10.04.2020 зауважив, що норма пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які покладені на органи ДПС.

Таким чином, суд вважає, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

В даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Таким чином, враховуючи сформовані Верховним Судом правові висновки, суд в межах спірних правовідносин дійшов висновку, що достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Щодо порушення законодавства, що встановлено перевіркою, яке покладено в основу прийняття ППР від 24.06.2021 №15004/15-32-09-05, яким до позивача застосовано фінансові санкції в розмірі 10000,00 грн за роздрібну торгівлю алкогольним напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні ціни на такі напої, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.1 Закону «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №481/95-ВР (далі Закон №481/95-ВР):

- алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД;

- мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари;

- мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.

Згідно абз. 16 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема, оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої надано Кабінету Міністрів України відповідно до ч.10 ст. 18 Закону №481/95-ВР.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» від 30.10.2008 року №957 (далі Постанова №957) установлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв згідно з додатком.

Згідно Додатку до Постанови №957 визначена мінімальна роздрібна ціна на вина ігристі та вина газовані, зброджені напої, вина (напої) ароматизовані ігристі (газовані), фактична міцність яких вища за 1,2 відсотка об`ємних одиниць етилового спирту, але не вища за 15 відсотків об`ємних одиниць етилового спирту, за умови, що етиловий спирт, який міститься у готовому продукті, має повністю ферментне (ендогенне) походження, які розливаються у пляшки, закорковані спеціальними пробками для таких напоїв типу гриб, що утримуються на місці за допомогою стяжок або застібок, та/або мають надмірний тиск, спричинений наявністю діоксиду вуглецю у розчині на рівні не менше 1 бар при температурі 20°С у скляній тарі місткістю 0,7 л та 0,75 л встановлена на рівні 109 грн.

Між тим, відповідно до п. 80.4. ст. 80 ПК України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Згідно п.п. 20.1.10. п. 20.1. ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, зокрема, здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Підпунктом 20.1.11 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу передбачено право контролюючих органів проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що контролюючий орган наділений повноваженнями проводити контрольні розрахункові операції перед початком фактичної перевірки.

На підтвердження здійснення контрольної розрахункової операції відповідачем надано розрахункову квитанцію серії ББАЮ №070104 від 21.04.2021, відповідно до якої посадовими особами контролюючого органу перед початком фактичної перевірки здійснено контрольну закупку (контрольну розрахункову операцію) шампанського «Одеса» 0,75 л. на загальну суму 105,00 грн (вартість одиниці виміру 99,75 грн, акцизний податок 5,25 грн) (а.с.61).

Суд не бере до уваги доводи позивача щодо відсутності доказів підтвердження здійснення контрольної розрахункової операції та акта про повернення товару, акта приймання коштів, оскільки законодавством не передбачена процедура проведення контрольної розрахункової операції із обов`язковим складенням актів про повернення товару та про отримання і повернення грошових коштів, не визначено форму відповідних актів.

Враховуючи відсутність законодавчо встановленої процедури проведення, контрольна розрахункова операція в межах спірних правовідносин підтверджується розрахунковою квитанцією серії ББАЮ №070104 від 21.04.2021.

В подальшому фактичною перевіркою магазину за адресою: АДРЕСА_3 , яка здійснювалась в присутності ФОП ОСОБА_1 , встановлено реалізацію шампанського «Одеса» напівсолодкого бiлого об`ємом 0,75 л з вмістом спирту 10-12,5% за ціною 105,00 грн, тоді як мінімальна роздрібна ціна на такі напої повинна становити не менше 109,00 грн.

Тобто, в ході перевірки встановлено факт продажу у магазині, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , де здійснює торгівельну діяльність ФОП ОСОБА_1 шампанського «Одеса» за ціною 105,00 грн, що є порушенням Постанови №957.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з доводами представника відповідача, що позивачем вчинено порушення вимоги частини дванадцятої статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» при здійсненні роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої, що є підставою для притягнення позивача до фінансової відповідальності відповідно до абзацу 18 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» у вигляді штрафу у мінімальному розмірі - 10000 грн.

Щодо порушення законодавства, що встановлено перевіркою, яке покладено в основу прийняття ППР від 24.06.2021 №15005/15-32-09-05, яким до позивача застосовано фінансові санкції в розмірі 15832,00 грн за не ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації (не надано накладні, товарно-транспортні накладні, чеки на загальну суму 7916,00 грн), суд дійшов наступного висновку.

Пунктом 12 частини першої статті 3 Закону №265/95-ВР передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Між тим, згідно положень п.85.2 ст. 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з п.85.4 ст. 85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Фактичною перевіркою магазину за адресою: АДРЕСА_3 , яка здійснювалась в присутності ФОП ОСОБА_1 , встановлено відсутність ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації: не надано накладні, товарно-транспортні накладні, чеки на оприбуткування алкогольних напоїв на суму 7916,00 грн.

Додатками №1, №2, №3 до акта перевірки від 21.04.2021 підтверджується, що посадовими особами ГУ ДПС перевірено товар, що знаходився в реалізації ФОП ОСОБА_1 в магазині за адресою: АДРЕСА_3 , та встановлено алкогольні напої без первинних документів на загальну суму 7916,00 грн (а.с.56-60).

Таким чином, в порушення вищезазначених положень, позивачем не було надано накладні та товарно-транспортні накладні на алкогольні напої, серед тих, що були надані позивачем контролюючому органу під час перевірки, у зв`язку з чим відповідачем правомірно встановлено факт неведення у порядку, встановленому законодавстом, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації на загальнусуму 7916,00 грн.

Статтею 20 Закону №265/95-ВР встановлено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Суд акцентує увагу на тому, що ФОП ОСОБА_1 , заперечуючи факт порушення нею пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР не надало до суду жодних належних та достатніх доказів на підтвердження відсутності складу порушення, у тому числі, документів, які б підтвердили, що алкогольні напої, без первинних документів це залишок товару, який був придбаний більше трьох років тому назад.

Між тим, суд наголошує, що реалізація товару в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювання продажу лише тих товарів, що відображені в такому обліку є обов`язком суб`єкта господарювання відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону №265/95-ВР, а стаття 20 Закону №265/95 передбачає санкцію, що може бути застосована до суб`єкта господарювання в тому випадку, коли ця особа реалізує товари, які не обліковані у встановленому порядку, тобто не веде обліку товарів або веде його з порушенням порядку.

Водночас, суд вважає безпідставними доводи позивача щодо обов`язковості проведення процедури хрономентажу фактичної перевірки та відповідно порушення посадовими особами контролюючого органу законодавства, з огляду на наступне.

Приписами п.п. 14.1.264 ПК України, встановлено поняття: хронометраж - процес спостереження за веденням господарської діяльності платника податків, який здійснюється під час проведення фактичних перевірок та застосовується контролюючими органами з метою встановлення реальних показників щодо діяльності платника податків, яка здійснюється на відповідному місці її провадження.

Відповідно до п. 80.8. ст. 80 ПК України під час проведення перевірки посадовими особами, які здійснюють таку перевірку, може проводитися хронометраж господарських операцій. За результатами хронометражу складається довідка, яка підписується посадовими особами контролюючого органу та посадовими особами суб`єкта господарювання або його представника та/або особами, що фактично здійснюють господарські операції.

Таким чином, п. 80.8. ст. 80 ПК України передбачає право контролюючих органів застовосувати хронометраж. Між тим, порядок проведення вказаної процедури жодним нормативним актом не закріплено. Не визначено форму «хронометражної» довідки.

Також суд не бере до уваги доводи позивача, що відповідачем протиправно не складений акт про відмову ФОП ОСОБА_1 від підписання та отримання примірника акта перевірки ГУ ДПС, оскільки матеріалами справи підтверджується складення ГУ ДПС акта відмови від ознайомлення та підписання акта перевірки від 30.04.2021 року №1292/15-32-09-05 (а.с.62).

Крім того, суд вважає безпідставними доводи позивача, що відповідачем не допущено позивача до надання пояснень та ознайомлення з матеріалами перевірки, оскільки відповідно до акта про результати фактичної перевірки від 30.04.2021 року №8752/15-32-09-05/ НОМЕР_1 для ознайомлення з матеріалами перевірки, надання документів щодо фактів, викладених в акті, керівнику пропонується прибути до управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДПС в Одеській області 30 квітня 2021 року о 15:00 год за адресою: Старобазарний сквер, буд. 3, м. Одеса. У разі неявки керівника або особи, що його заміщає, питання про розгляд матеріалів перевірки, застосування фінансових санкцій, передання матеріалів перевірки для складання протоколу про адміністративне правопорушення будуть розглянуті без його участі згідно з чинним законодавством (а.с.52-55).

Між тим, позивачем не надано доказів протилежного перешкоджання позивачу в ознайомленні з матеріалами перевірки та наданні пояснень.

Щодо доводів позивача, що позивачем з початку державної реєстрації ведеться журнал реєстрації перевірок, та представники відповідача під час перевірки відмовилися від його підписання суд дійшов висновку про їх безпідставність, з огляду на наступне.

Наказом Держкомпідприємництва від 10.08.1998 року №18, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 10.10.1998 року за №619/3059, затверджено Порядок ведення Журналу відвідання суб`єктів підприємницької діяльності контролюючими органами (Журнал реєстрації перевірок) (далі Порядок №18), відповідно до п. 1 якого впровадження Журналу здійснюється суб`єктами підприємницької діяльності на добровільних засадах на підставі статті 7 Указу Президента України від 23.07.98 №817/98 «Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності».

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №18 журнал реєстрації перевірок ведеться суб`єктами підприємницької діяльності всіх форм власності з метою недопущення несанкціонованих перевірок. Журнал реєстрації перевірок знаходиться за місцем здійснення підприємницької діяльності.

Таким чином, ведення та зберігання журналу реєстрації перевірок здійснюється саме платником податків.

Відповідно до акта про результати фактичної перевірки від 30.04.2021 року №8752/15-32-09-05/ НОМЕР_1 журнал для реєстрації перевірок контролюючих органів не надано.

Разом з тим, позивачем надано до суду копію журналу реєстрації перевірок №00001/21-01, у якому наявний лише один запис проведення перевірки ГУ ДПС з 21.04.2021 по 15.10.2021 (заповнені графи лише: назва організації, посадові особи, строк проведення перевірки) (а.с.85-86).

Відповідно до п. 6 Порядку №18 журнал прошивається суб`єктом підприємницької діяльності та завіряється печаткою і підписом директора або власника (для юридичних осіб) або тільки підписом (для фізичних осіб) суб`єкта підприємницької діяльності.

З наданої позивачем копії журналу реєстрації перевірок №00001/21-01 вбачається, що останній не завірявся печаткою та підписом ФОП ОСОБА_1 .

Згідно п. 7 Порядку №18 представник контролюючого органу перед початком перевірки повинен обов`язково зробити запис у журналі, заповнюючи всі передбачені графи, та поставити свій підпис.

Таким чином, заповнення записів проведення перевірки у журналі реєстрації перевірок є обов`язком посадової особи контролюючого органу.

Між тим, відповідно до пунктів 9, 10 Порядку №18 відмова особи, що здійснює перевірку, від підпису в журналі є підставою для недопущення його до проведення перевірки. Суб`єкт підприємницької діяльності має право у триденний строк надіслати письмове повідомлення до відповідного контролюючого органу про факт відмови особи, що здійснює перевірку, від підпису в журналі.

Позивач стверджує, що посадовими особами ГУ ДПС було відмовлено ФОП ОСОБА_1 від його підписання, однак не надає до суду доказів надіслання письмового повідомлення до відповідного контролюючого органу про факт відмови особи, що здійснює перевірку, від підпису в журналі.

Також суд враховує правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 року у справі №816/228/17, відступивши від висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 27 січня 2015 року (справа № 21-425а14), сформувала правовий висновок, згідно з яким неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Отже, у питаннях дотримання контролюючими органами процедури проведення перевірки істотне значення має встановлення обставин забезпечення платникам податків можливості реалізувати їх права, передбачені ПК України, а у разі їх порушення - чи могло це істотно вплинути на правильність та обґрунтованість висновків контролюючого органу, здійснених за результатами такої перевірки, на підставі яких прийняті рішення.

У цій справі позивачем не доведено, а судом не встановлено обставин, які б свідчили про такі порушення з боку ГУ ДПС в Одеській області норм ПК України при проведенні перевірки, які вплинули на реалізацію ФОП ОСОБА_1 її прав, що мають вплив на висновки контролюючого органу та прийняте ним рішення за наслідками перевірки.

Оскільки підставою для прийняття оскаржуваних рішень стали висновки акта про результати фактичної перевірки від 30.04.2021 року №8752/15-32-09-05/ НОМЕР_1 , то для вирішення позовних вимог суд надав оцінку обгрунтованості таких висновків контролюючого органу в контексті наявності підстав для застосування відповідачем фінансових санкцій рішеннями від 24.06.2021 року №15004/15-32-09-05, яким відносно позивача застосовано суму штрафних фінансових санкцій за порушення п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 року №957 «Про встановлення розміру мiнiмальних оптово-відпускних і роздрiбних цін на окремі види алкогольних напоїв» на суму 10 000,00 грн та №15005/15-32-09-05 за порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» на суму 15 832,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність оскаржуваних рішень про застосування фінансових санкцій, а також те, що він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», з огляду на що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

У зв`язку з чим, відсутні підстави для стягнення на користь позивача судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 9, 12, 13, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя О.О. Хурса

.