Справа № 580/10603/21
Суддя: Марина БІЛОНОЖЕНКО
Дата ухвалення: 2022-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року справа № 580/10603/21
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не надання, ОСОБА_1 запитуваної інформації;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 надати позивачу, ОСОБА_1 інформацію про розмір підвищення грошового забезпечення, в березні 2018 року, у зв`язку із застосуванням постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в порівняні із постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 23.10.2021р. звернувся до відповідача з запитом про надання інформації про розмір підвищення грошового забезпечення, в березні 2018 року, у зв`язку із застосуванням постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в порівняні із постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294, однак станом на 06.12.2021р. відповідь на запит не надано. Представник позивача вказав, що надісланий запит був поданий у порядку встановленому ЗУ «Про доступ до публічної інформації», а запитувана інформація стосується розміру грошового забезпечення позивача та є відкритою і має бути надана у відповідь на запит, у зв`язку із чим позивач вважає допущену бездіяльність відповідача протиправною, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 24.12.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У строк встановлений судом та станом на дату прийняття рішення в даній справі відзив на позов від відповідача не надходив, однак 18.01.2022р. відповідачем подано клопотання про закриття провадження на підставі п.8 ч.1 ст. 240 КАС України, в обгрунтування якого зазначено, що листом від 11.01.2022р. відповідач надав відповідь на запит.

21.01.2022р. позивачем подано заяву, в якій вказав, що підстав для закриття провадження відсутні, оскільки у відповіді на запит відповідач надав недостовірну інформацію.

За наслідками розгляду клопотання про закриття провадження на підставі п.8 ч.1 ст. 240 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 240 КАС України, суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

З урахуванням того, що позивач вважає, що у відповіді на запит відповідач надав недостовірну інформацію, у суду відсутні підстави для закриття провадження на підставі п.8 ч.1 ст. 240 КАС України, відтак заявлене клопотання суд вважає необгрунтованим, в задоволенні якого належить відмовити, а в ході розгляду даної справи суду належить перевірити правомірність дій відповідача при наданні інформації на запит позивача.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач звернувся до відповідача із запитом від 23.10.2021р. (вх. Військової частини НОМЕР_1 від 29.10.2021р. №34/1129) у якому просив надати інформацію про розмір підвищення грошового забезпечення, в березні 2018 року, у зв`язку із застосуванням постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в порівняні із постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294.

Як зазначено позивачем, не отримавши станом на дату звернення з позовом відповіді на вказаний запит, який ним подано у порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації", відповідач допустив, при розгляді його запиту, бездіяльність, яку позивач вважаючи протиправною, звернувся за захистом своїх прав з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, врегульовано Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року №2939-VI (далі - Закон №2939-VI).

Статтею 3 Закону №2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до ст. 5 Закону №2939-VI, одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Згідно із ст. 12 Закону №2939-VI, суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

З урахуванням аналізу наведених норм, суд доходить висновку, що відповідач є розпорядником інформації у відповідності до Закону №2939-VI.

Частиною 1 статті 19 Закону № 2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 14 Закону №2939-VI встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 20 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, а у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження.

Відповідно до ст. 1 Закону №2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

З аналізу наведених положень Закону України №2939-VI випливає, що визначальною ознакою для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях і знаходилася у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації. Якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (наприклад, без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям «відображеності та задокументованості» і є публічною. Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію.

При вирішенні даного спору по суті, суд зазначає наступне.

Як встановлено вище судом, позивач звернувся до відповідача із запитом від 23.10.2021р. (вх. Військової частини НОМЕР_1 від 29.10.2021р. №34/1129) у якому просив надати інформацію про розмір підвищення грошового забезпечення, в березні 2018 року, у зв`язку із застосуванням постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в порівняні із постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294.

На запит позивача, відповідач листом від 11.01.2022р. №36/37 повідомив позивачу, що розмір підвищення грошового забезпечення, в березні 2018 року, у зв`язку із застосуванням постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 в порівняні із постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294, складає 9975,87 грн.

При цьому, судом враховано, що предметом та підставами поданого позову не слугували обставини щодо повноти або обгрунтованості наданої інформації позивачем, натомість підставами позову слугували несвоєчасність розгляду відповідачем запиту позивача та не надання на запит жодної інформації у строки встановлені Законом №2939-VI.

При вирішенні питання щодо правомірності дій відповідача щодо ненадання, позивачу запитуваної інформації суд зазначає, що запитувана позивачем інформація не відповідає ознакам публічної інформації, відображеної у ст. 1 Закону №2939-VI, оскільки не відповідає критеріям «відображеності та задокументованості», так як не була наявною у відповідача в процесі виконання ним своїх обов`язків. Суд зазначає, що запитувана позивачем інформація потребувала від відповідача фактично створення нової інформації, шляхом аналізу та співставлення розмірів грошового забезпечення позивача, нарахованих відповідно до Постанов №1294 та 704, у зв`язку із чим запит позивача не підлягав розгляду у відповідності до вимог Закону №2939-VI.

Доводи позивача, що запитувана інформація стосується розміру грошового забезпечення позивача та є відкритою і має бути надана у відповідь на запит, суд вважає не обгрунтованими, оскільки позивач просив надати не інформацію про розмір грошового забезпечення позивача, а про обсяг підвищення його грошового забезпечення, нарахованого згідно Постанови КМУ №704 в порівнянні із обсягами грошового забезпечення, нарахованих згідно Постанови КМУ №1294, що як зазначалось вище, не є публічною інформацією у розумінні положень Закону №2939-VI.

З огляду на встановлені в даній справі обставини, судом не встановлено допущення відповідачем порушень Закону №2939-VI, які стали підставою для звернення із даним позовом, у зв`язку із чим позовні вимоги суд вважає необґрунтованими.

Відповідно до частин 1,2 статті 77 КАС, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

У відповідності до ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 241-246, 255, 263, 295, КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя Марина БІЛОНОЖЕНКО