Справа № 400/406/22
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2022-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2022 р. № 400/406/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу,

за позовом:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001,

до відповідача:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

про:стягнення податкового боргу в сумі 297 856,92 грн,

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2022 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі позивачка) до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення на користь Державного бюджету в рахунок погашення податкового боргу в сумі 297 856,92 грн, а саме: податку на додану вартість.

Позов обґрунтовано позивачем тим, що на підставі податкових повідомлень-рішень (далі ППР) у відповідача виник податковий борг, який всупереч вимогам чинного законодавства не є сплаченим.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Копію ухвали від 13.01.2022 суд надіслав відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Ухвала була надіслана на адресу місця проживання відповідача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 7-8) і в листі Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 29.01.2022 № 19.03.03-11/532/22, а саме: АДРЕСА_1 . Цю ж адресу, як податкову адресу, відповідач зазначав у податкових деклараціях з податку на додану вартість (а.с. 26-40).

Проте, поштове відправлення повернулося 08.02.2022 на адресу суду із відміткою відділення поштового зв`язку «із закінченням терміну зберігання».

Отже, зазначена копія ухвали не була вручена відповідачу з незалежних від суду причин. Відтак з врахуванням пункту п`ятого частини шостої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) слід вважати, що копія цієї ухвали вручена належним чином.

Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не подав. Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи на адресу суду не надходило.

Згідно із частиною шостою статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Тому суд вирішив справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Розглянувши позовну заяву, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 7-8) відповідач з 29.12.2005 є зареєстрованим як фізична особа-підприємець.

У 2019-2021 роках відповідачем було подано позивачу податкові декларації з податку на додану вартість, зокрема:

19.05.2019 за звітний період квітень 2019 року із нарахованим податковим зобов`язанням на суму податку на додану вартість 3 795,00 грн (а.с. 26);

17.08.2019 за звітний період липень 2019 року на суму 5 130,00 грн (а.с. 27);

20.09.2019 за звітний період серпень 2019 року на суму 511,00 грн (а.с. 28);

18.11.2019 за звітний період жовтень 2019 року на суму 1 889,00 грн (а.с. 29);

19.12.20219 за звітний період листопада 2019 року на суму 32 416,00 грн (а.с. 30);

19.01.2020 за звітний період грудень 2019 року на суму 25 485,00 грн (а.с. 32);

20.02.2020 за звітний період січень 2020 року на суму 549,00 грн (а.с. 33);

20.04.2020 за звітний період березень 2020 року на суму 2 215,00 грн (а.с. 34);

18.05.2020 за звітний період квітень 2020 року на суму 28 880,00 грн (а.с. 36);

19.06.2020 за звітний період травень 2020 року на суму 11 182,00 грн (а.с. 35);

17.08.2020 за звітний період липень 2020 року на суму 13 679,00 грн (а.с. 38);

20.09.2020 за звітний період серпень 2020 року на суму 40 852,00 грн (а.с. 37);

18.10.2020 за звітний період вересень 2020 року на суму 3 194,00 грн (а.с. 31);

18.02.2021 за звітний період січень 2021 року на суму 4 292,00 грн (а.с. 39);

19.06.2021 за звітний період травень 2021 року на суму 6 704,00 грн (а.с. 40).

Декларацій відповідача з податку на додану вартість за інші звітні періоди позивач до суду не подав.

Відповідно до Розрахунку податкової заборгованості станом на 08.12.2021 (а.с. 5) із вищезазначених податкових зобов`язань відповідачем частково сплачено лише податкове зобов`язання за декларацією з податку на додану вартість за звітний період квітень 2019 року на суму 2 267,44 гривні. Таким чином, загальна сума податкових зобов`язань згідно із цими деклараціями становить 178 505,56 гривні.

За результатами камеральної перевірки відповідача позивач склав Акт про результати камеральної перевірки своєчасності сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період 2016-2019 роки від 11.11.2019 № 4968/14-29-50-06 (а.с. 16), відповідно до якого позивач прийшов до висновку про порушення відповідачем термінів сплати податкових зобов`язань з ПДВ на суму 28 525,00 гривень. Цей акт відповідач отримав 13.11.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а.с. 15).

На підставі Акта від 11.11.2019 № 4968/14-29-50-06/ позивач прийняв ППР від 27.11.2019 № (форма «Ш»), яким зобов`язав відповідача сплатити штраф у сумі 5 705,00 грн (а.с. 13, 14). Це ППР відповідач отримав 28.11.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а.с. 15).

За результатами камеральної перевірки відповідача щодо своєчасності подання реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних позивач склав Акт від 04.02.2020 № 308/14-29-50-05-07/ (а.с. 17) відповідно до якого позивач прийшов до висновку про несвоєчасність реєстрації відповідачем податкових накладних у листопаді 2018 року грудні 2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ 38 866,68 гривні. Цей акт відповідач отримав 05.02.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а.с. 19).

На підставі Акта від 04.02.2020 № 308/14-29-50-05-07/ позивач виніс ППР від 21.02.2020 № (форма «Н»), яким до відповідача застосував штраф у сумі 3 886,68 грн (а.с. 17-18). Це ППР відповідач отримав 25.02.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а.с. 19).

За результатами камеральної перевірки своєчасності сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період 2016-2020 роки позивач склав відповідний Акт від 09.09.2020 № 3396/14-29-50-05/ (а.с. 24, 25) відповідно до якого позивач прийшов до висновку про порушення відповідачем термінів сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 96 507,95 гривні. Цей акт відповідач отримав 10.09.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а.с. 23).

На підставі Акта від 09.09.2020 № 3396/14-29-50-05/ позивач прийняв ППР від 23.09.2020 № (форма «Ш»), яким до відповідач застосував штраф у розмірі 19 303,39 грн (а.с. 21-22). Це ППР позивач надіслав відповідачу на його поштову адресу місця проживання, що зазначена в листі Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 29.01.2022 № 19.03.03-11/532/22. Проте він не отримав її у зв`язку із «закінченням терміну зберігання», що підтверджується Довідкою ф. 20 (а.с. 23). Повернуто відповідну кореспонденцію позивачу 26.10.2020.

У матеріалах справи відсутні докази, які свідчили б, що ППР від 27.11.2019 № (форма «Ш»), від 21.02.2020 № (форма «Н») та від 23.09.2020 № (форма «Ш») оскаржені відповідачем в адміністративному або судовому порядку.

Штрафи, які накладені позивачем на відповідача відповідно до вищезазначених ППР на загальну суму 28 895,07 грн, відповідач не сплатив.

З метою стягнення з відповідача податкового боргу позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини першої статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі ПК України) визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 56.11 статті 56 ПК України закріплено, що не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Таким чином, грошові зобов`язання відповідача, що визначені ним у податкових деклараціях з податку на додану вартість (а.с. 26-40) на загальну суму 178 505,56 грн, вважаються узгодженими, і вони не підлягають оскарженню.

Відповідно до абзацу першого пункту 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно з абзацом першим пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Суд встановив, що:

ППР від 27.11.2019 № (форма «Ш») та від 21.02.2020 № (форма «Н») відповідач отримав;

ППР від 23.09.2020 № (форма «Ш») позивач надіслав 25.09.2020 відповідачу засобами поштового зв`язку, а останній не отримав це ППР у зв`язку із «закінченням терміну зберігання» відповідної кореспонденції (а.с. 23).

Відповідно до абзацу другого пункту 42.5 статті 45 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Відтак усі відповідні ППР вважаються врученими відповідачу належним чином.

У судовому та адміністративному порядку у встановлені чинним законодавством терміни ППР відповідачем не оскаржені, а тому зазначена у них сума податкового зобов`язання підлягає сплаті протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання ППР, і вважається узгодженою.

Проте, як встановив суд, у цей строк відповідач не сплатив відповідні податкові зобов`язання на загальну суму 28 895,07 гривні.

З огляду на вищезазначене суд встановив, що доказами, які наявні в матеріалах справи, підтверджується податковий борг відповідача на суму 207 400,63 грн, з якої:

178 505,56 грн грошові зобов`язання, визначені відповідачем у податкових деклараціях з податку на додану вартість (а.с. 26-40);

28 895,07 грн грошові зобов`язання, накладені позивачем ППР (а.с. 13, 14, 17, 18, 21, 22).

Тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Докази, які підтверджували грошові зобов`язання відповідача на загальну суму 90 456,29 грн, що зазначені в Розрахунку податкової заборгованості станом на 08.12.2021 (а.с. 5, 6), позивач суду не надав.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оскільки позивач не надав належні та допустимі докази наявності у відповідача податкового боргу на суму грн, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Суд встановив, що відповідач суму податкового боргу у визначені строки не сплатив. Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження сплати відповідачем заборгованості у станом на день розгляду цієї справи до суду ні з боку відповідача, ні з боку позивача не надійшло.

Згідно із підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 41.4 статті 41 ПК України встановлено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Згідно з підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України до контролюючих органів відносяться податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи).

Отож, позивач має повноваження на звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу.

Згідно з частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведення експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача, який є суб`єктом владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001; ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; код РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету України податковий борг в сумі 207 400 (двісті сім тисяч чотириста) гривень 63 (шістдесяти три) копійки.

3. Відмовити у задоволенні позовних вимог Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001; ) про стягнення з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; код РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету України податкового боргу в сумі 90 456 (дев`яносто тисяч чотириста п`ятдесят шість) гривень 29 (двадцять дев`ять) копійок.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 02 червня 2022 року