Справа № 640/25083/19
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2022-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року

м. Київ

справа № 640/25083/19

адміністративне провадження № К/9901/30914/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стеценка С.Г.,

суддів: Стрелець Т.Г., Рибачука А.І.,

розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу № 640/25083/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві

треті особи: Київська міська рада, Департамент земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_2

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії

за касаційною скаргою ОСОБА_1 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року (колегія у складі: головуючого судді: Горяйнова А. М., суддів: Костюк Л. О., Чаку Є. В.)

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, треті особи: Київська міська рада, Департамент земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_2 в якому просив:

- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :79:500:0100, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у м. Києві скасувати запис в Державному земельному кадастрі та поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :79:500:0100, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

2. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив про те, що наявність протиправного запису про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :79:500:0100 порушує права позивача, оскільки унеможливлює реєстрацію в Державному земельному кадастрі спірної земельної ділянки.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Окружний адміністративний суд м. Києва рішенням від 07 квітня 2020 року позов задовольнив повністю.

4. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з протоколом від 25 вересня 2018 року № 20/82 Постійною комісію Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування було відхилено проект рішення Київської міської ради «Про передачу громадянину ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1 ».

У зв`язку з цим суд першої інстанції прийшов до висновку, що виникли підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 0:79:500:0100, що прямо передбачені ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, адже між сторонами виник публічно-правовий спір.

5. Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 15 жовтня 2020 року рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року скасував. Прийняв нову постанову, якою у задоволенні позову відмовив повністю.

6. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки чинним законодавством не передбачено з`ясування державним кадастровим реєстратором причин нездійснення заявником реєстрації речового права на земельну ділянку протягом року, правові підстави для визнання протиправною бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у м. Києві щодо не скасування державної реєстрації земельної ділянки земельну ділянку з кадастровим номером :79:500:0100 згідно з абз. 3 ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та пп. 2 п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 - відсутні.

Також, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що цей спір слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, 16 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року та залишити в силі рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року.

8. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, ОСОБА_1 посилається на те, що судом апеляційної інстанції прийнято рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

9. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 листопада 2020 року визначено колегію суддів для розгляду цієї справи у складі головуючого судді Стеценка С. Г., суддів: Стрелець Т. Г., Рибачука А. І.

10. Ухвалою Верховного Суду від 30 листопада 2020 року відкрито провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року.

11. Ухвалою Верховного Суду від 30 травня 2022 року закінчено підготовку справи до касаційного розгляду і, враховуючи приписи п. 3 ч. 1 ст. 345 КАС України постановлено здійснювати такий в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами з 31 травня 2022 року.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

12. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням Київської міської ради від 16 березня 2006 року № 279/337 «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів відведення земельних ділянок в мікрорайоні Жуляни в Солом`янському районі м. Києва» ОСОБА_2 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

13. ОСОБА_2 розробив відповідний проект землеустрою, який було погоджено висновком Головного управління Держземагенства у м. Києві від 13 лютого 2015 року № 19-26-0.3-2211/2-15.

Головне управління Держземагенства у м. Києві 02 вересня 2016 року здійснило також державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0854 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та присвоїло їй кадастровий номер :79:500:0100.

14. У подальшому Постійна комісія Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування відхилила проект рішення Київської міської ради «Про передачу громадянину ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівль і споруд у АДРЕСА_1 ». Відповідне рішення оформлене протоколом від 25 вересня 2018 року № 20/82.

15. Після прийняття рішення про відхилення проекту вказаного рішення Київської міської ради запис про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :79:500:0100 скасований не був.

16. ОСОБА_1 , керуючись принципом мовчазної згоди, замовив у КП «Київський інститут земельних відносин» розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у АДРЕСА_1 , про що повідомив Київську міську раду шляхом подачі заяви-повідомленням від 18 березня 2019 року.

17. Вказаний проект землеустрою у подальшому позивач подав до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві для здійснення державної реєстрації земельної ділянки.

18. Разом з тим, відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що внести відповідні відомості до Державного земельного кадастру не вбачається можливим, оскільки за вказаною адресою зареєстровано земельну ділянку із кадастровим номером :79:500:0100, площею 0,0854 га.

Відповідні відомості про вказану земельну ділянку внесені до Державного земельного кадастру на підставі проекту землеустрою, розробленого на замовлення ОСОБА_2 .

19. Позивач вважає, що на час розгляду його заяви про державну реєстрацію земельної ділянки Головне управління Держгеокадастру у м. Києві зобов`язане було скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :79:500:0100 відповідно до абз. 10 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр».

20. Оскільки такі дії не були вчинені Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві, ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

21. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених ст. 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

22. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

23. Відповідно до ст. 1 Закону України від 07 липня 2011 року № 3613-VI «Про Державний земельний кадастр» (далі - Закон № 3613-VI) державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

24. За приписами ч. 1, 4 ст. 9 Закону № 3613-VI внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

25. Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

26. Статтею 16 Закону № 3613-VI встановлено, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці. Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно.

27. Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону № 3613-VI державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.

28. Відповідно до п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 (далі - Порядок № 1051) державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: 1) поділу чи об`єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об`єднання; 2) коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного Реєстру.

29. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі виникає у разі, коли протягом одного року з дня здійснення такої реєстрації заявником не зареєстровано речове право на відповідну земельну ділянку з його вини.

30. Водночас, колегія суддів звертає увагу, що вина заявника як кваліфікаційна ознака для вчинення такої реєстраційної дії може бути як у формі дії, так і бездіяльності, тобто може передбачати активну чи пасивну поведінку особи.

31. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 826/4542/18

32. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням Київської міської ради від 16 березня 2006 року № 279/337 «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів відведення земельних ділянок в мікрорайоні Жуляни в Солом`янському районі м. Києва» ОСОБА_2 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 зазначеної земельної ділянки погоджено висновком ГУ Держземагенства у м. Києві від 13 лютого 2015 року № 19-26-0.3-2211/2-15 та органу архітектури 07 версеня 2010 року № 09-10672.

02 вересня 2016 року було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :79:500:0100, площею 0,0854 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

33. Як зазначалось вище, відповідно до протоколу від 25 вересня 2018 року № 20/82 Постійною комісію Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування відхилено проект рішення Київської міської ради «Про передачу громадянину ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1 ».

34. Матеріалами справи підтверджується, що реєстрацію речового права на земельну ділянку з кадастровим номером :79:500:0100 протягом року з дня її державної реєстрації - 02 вересня 2016 року проведено не було.

Зазначена обставина підтверджується довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07 лютого 2019 року. Вказану довідку надав ОСОБА_1 разом із адміністративним позовом.

35. Крім того, ОСОБА_2 не надано жодних доказів на підтвердження дій щодо здійснення реєстрації речового прав на спірну земельну ділянку, а також не надано доказів щодо оскарження рішення від 25 вересня 2018 року № 20/82 щодо відхилення проекту рішення Київської міської ради «Про передачу громадянину ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1 ».

36. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у зв`язку з відсутністю державної реєстрації речового права на земельну ділянку протягом одного року з дня реєстрації земельної ділянки, відповідач мав достатні правові підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 0:79:500:0100.

37. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог.

38. Суд апеляційної інстанції на наведене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, враховуючи, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, суд касаційної інстанції вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року залишити в силі.

39. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що

вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

40. Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 345 349, 352, 356 КАС України, Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року скасувати, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіС.Г. Стеценко Т.Г. Стрелець А.І. Рибачук