Справа № 460/13303/22
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2022-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2022 року м. Рівне №460/13303/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач) в якому просить суд:

- визнати бездіяльність відповідача щодо призначення позивачу пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», протиправною,

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з 05.11.2021 призначити позивачу пенсію за віком, відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що по досягненню пенсійного віку (60 років) він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за призначенням пенсії за віком. До заяви про призначення пенсії за віком позивач надав необхідні документи. 01 квітня 2022 року позивач отримав відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 4236-2179/С-02/8-1700/22. Цим рішенням позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком через недостатність стажу у зв`язку з незарахуванням до страхового стажу позивача періоду роботи з 13.02.1989 по 01.02.1991, з 02.02.1991 по 04.05.1992, з 04.05.1992 по 25.01.1995, з 01.02.1995 по 04.09.1995 та з 05.09.1995 по 26.12.1996, оскільки записи про такі періоди роботи внесені у трудову книжку позивача з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах (нечитабельні назви підприємств на печатках, якими засвідчені записи про звільнення з роботи; наявні виправлення у даті звільнення з роботи у травні 1992 року). Позивач не погодився з вказаною бездіяльністю відповідача, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 22.04.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач, ГУПФУ в Рівненській області, не погодився з позовними вимогами та 25.05.2022 подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком починаючи з 01.01.2021 по 31.12.2021 після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 28 років. За наявними документами до страхового стажу не враховано період роботи з 13.02.1989 по 01.02.1991, з 02.02.1991 по 04.05.1992, з 04.05.1992 по 25.01.1995, з 01.02.1995 по 04.09.1995 та з 05.09.1995 по 26.12.1996, оскільки записи про такі періоди роботи внесені у трудову книжку позивача з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах (нечитабельні назви підприємств на печатках, якими засвідчені записи про звільнення з роботи; наявні виправлення у даті звільнення з роботи у травні 1992 року). Загальний страховий стаж становить 25 років 10 місяців 11 днів. Для зарахування періоду роботи з 13.02.1989 по 01.02.1991, з 02.02.1991 по 04.05.1992, з 04.05.1992 по 25.01.1995, з 01.02.1995 по 04.09.1995 та з 05.09.1995 по 26.12.1996 ОСОБА_1 необхідно надати інші документи, які містять інформацію про підтвердження періоду роботи, як передбачено Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Відповідно до ч. 3 ст. 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно з вимогами ст. 229 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 по досягненню пенсійного віку 60 років звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за призначенням пенсії за віком.

До заяви про призначення пенсії позивачем було додано паспорт громадянина України, ідентифікаційний код, трудову книжку, військовий квиток, диплом, витяг з реєстру страхувальників, довідку про заробіток для обчислення пенсії, документи про стаж.

Листом відповідача від 01.04.2022 № 4236-2179/С-02/8-1700/22 йому відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Відмова мотивована тим, що згідно ч. 1 ст. 26 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2021 по 31.01.2021 не менше 28 років. Головним управлінням у рішенні зазначено, що згідно бази даних реєстру застрахованих осіб, страховий стаж позивача складає 23 роки 11 місяців 15 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Відповідач рішення мотивував тим, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди з 13.02.1989 по 01.02.1991, з 02.02.1991 по 04.05.1992, з 04.05.1992 по 25.01.1995, з 01.02.1995 по 04.09.1995 та з 05.09.1995 по 26.12.1996, оскільки записи про такі періоди роботи внесені у трудову книжку позивача з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах (нечитабельні назви підприємств на печатках, якими засвідчені записи про звільнення з роботи; наявні виправлення у даті звільнення з роботи у травні 1992 року). Враховуючи викладене, відповідачем відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 28 років.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями позивач звернувся до суду із цим позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходить з наступного.

Пунктом 6 статті 92 Конституції України встановлено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України.

У рішенні Конституційного Суду України № 4-рп/2015 від 13 травня 2015 року, зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 1, частини перша, друга статті 8, частина друга статті 19 Конституції України) (абзац перший п. 2.1 Рішення).

Загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон від 09.07.2003 № 1058-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема:

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Отже, Законом визначені різні умови призначення пенсії за віком до 01.01.2018 та після вказаної дати. При цьому з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років передбачено для осіб за наявності страхового стажу не менше 28 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше: надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (ст. 1 Закону № 1058-ІУ).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до чинного законодавства, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Також, у відповідності до ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12 серпня 1993 р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, належним чином оформлені записи в трудовій книжці є підставою для врахування відповідних періодів роботи до загального трудового стажу особи, а у разі відсутності таких записів або їх неповноти трудовий стаж має встановлюватися на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне рішення обґрунтоване тим, що за наявними документами до страхового стажу позивача не враховано періоду роботи з з 13.02.1989 по 01.02.1991, з 02.02.1991 по 04.05.1992, з 04.05.1992 по 25.01.1995, з 01.02.1995 по 04.09.1995 та з 05.09.1995 по 26.12.1996, оскільки записи про такі періоди роботи внесені у трудову книжку позивача з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах (нечитабельні назви підприємств на печатках, якими засвідчені записи про звільнення з роботи; наявні виправлення у даті звільнення з роботи у травні 1992 року), тому загальний стаж позивача становить 23 роки 11 місяців 15 днів.

Так, спірним питанням у цій справі є не зарахування відповідачем періоду трудової діяльності ОСОБА_1 в кооперативі "Сигнал" з 13.02.1989 по 01.02.1991, в малому підприємстві «Підприємець» з 02.02.199. по 04.05.1992, в ГТОВ «Пілігрім» з 04.05.1992 по 25.01.1995, в Здолбунівській філії виробничо-інвестиційного концерну «Легал Україна Стандарт» з 01.02.1995 по 04.09.1995 та в підприємстві матеріально-технічного забезпечення «Нафт» з 05.09.1995 по 26.12.1996.

До набрання чинності Законом від 09.07.2003 № 1058-IV порядок обчислення страхового стажу для призначення пенсій унормовувався Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон від 05.11.1991 № 1788-XII)

Згідно вимог ст. 62 Закону від 05.11.1991 № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Норма про пріоритетність трудової книжки як документу, що підтверджує стаж роботи міститься й у Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637 від 12.08.1993).

І лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відтак, за чинними на момент розгляду заяви позивача нормами законодавства про пенсійне забезпечення, саме трудова книжка вважається основним документом, що підтверджує стаж роботи працівника.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а.

Як слідує із трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 у період в з 13.02.1989 по 01.02.1991 позивач працював головою кооперативу "Сигнал", з 02.02.199. по 04.05.1992 позивач працював директором в малому підприємстві «Підприємець», з 04.05.1992 по 25.01.1995 позивач працював директором в Господарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Пілігрім», з 01.02.1995 по 04.09.1995 позивач працював директором в Здолбунівській філії виробничо-інвестиційного концерну «Легал Україна Стандарт» та з 05.09.1995 по 26.12.1996 позивач працював комерційним директором в підприємстві матеріально-технічного забезпечення «Нафт».

Підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи в кооперативі "Сигнал" з 13.02.1989 по 01.02.1991, в малому підприємстві «Підприємець» з 02.02.199. по 04.05.1992, в ГТОВ «Пілігрім» з 04.05.1992 по 25.01.1995, в Здолбунівській філії виробничо-інвестиційного концерну «Легал Україна Стандарт» з 01.02.1995 по 04.09.1995 та в підприємстві матеріально-технічного забезпечення «Нафт» з 05.09.1995 по 26.12.1996 стало те, що у трудовій книжці у вказані періоди містяться нечитабельні назви підприємств на печатках, якими засвідчені записи про звільнення з роботи; наявне виправлення у даті звільнення з роботи у травні 1992 року.

Оцінюючи аргументи відповідача про нечитабельність назви підприємств на печатках, якими засвідчені записи про звільнення з роботи, а також наявність виправлення у даті звільнення з роботи у травні 1992 року і, як наслідок, не врахування цих періодів роботи до страхового стажу, суд зазначає наступне.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58 від 29.07.1993).

Відповідно до п. 2.4 Інструкції 58 від 29.07.1993, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць - двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Судом встановлено, що за порядковим номером 19 від 13.02.1989 внесено запис про прийняття позивача на роботу на посаду голови кооперативу «Сигнал», а за номером 20 від 01.02.1991 запис про його звільнення у зв`язку з переведенням в Мале підприємство «Підприємець», за порядковим номером 21 від 02.02.1991 внесено запис про прийняття позивача на роботу на посаду директора малого підприємства «Підприємець», а за номером 22 від 04.05.1992 запис про його звільнення у зв`язку з переведенням в ГТОВ «Пілігрим», за порядковим номером 23 від 04.05.1992 внесено запис про прийняття позивача на роботу на посаду директора ГТОВ «Пілігрим», а за номером 24 від 25.01.1995 запис про його звільнення у зв`язку з закриттям підприємства, за порядковим номером 25 від 01.02.1995 внесено запис про прийняття позивача на роботу на посаду директора Здолбунівської філії концерну «Легал Україна Стандарт», а за номером 26 від 04.09.1995 запис про його звільнення у зв`язку з ліквідацією підприємства та за порядковим номером 27 від 05.09.1995 внесено запис про прийняття позивача на роботу на посаду комерційного директора ПМТЗ «Нафт», а за номером 27/1 від 26.12.1996 запис про його звільнення по переводу в ВТК «Медея». Неточностей чи неповноти вказаних записів відповідачем не встановлено.

За порядковим номером 22 в трудову книжку позивача міститься виправлення у даті звільнення зазначено "04.05.1992".

Внесення у трудову книжку виправлень у дату звільнення позивача, в тому числі, стало підставою для не зарахування періоду його роботи із 02.02.1991 по 04.05.1992 до страхового стажу.

Суд зазначає, що наявність у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 вказаних виправлень можна вважати її недоліком. Однак такий недолік носить формальний характер, адже інша інформація яка внесена до трудової книжки дає можливість встановити місце роботи, посаду та період роботи позивача. Крім цього, згідно п. 2.4 Інструкції 58 від 29.07.1993, запис про звільнення вноситься у трудову книжку на підставі наказу (розпорядження). Тому факт внесення запису від 04.05.1992 вказує на прийняття роботодавцем наказу № 57 від 04.05.1992 який передував запису та зазначений у колонці № 4 запису за порядковим номером 22, що не може бути підставою не врахування до страхового стажу періоду роботи тривалістю понад один рік.

Крім цього суд враховує й усталені правові висновки Верховного Суду із цього приводу, який вважає, що на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальну неправильність оформлення трудової книжки з вини адміністрації підприємства яка відповідальна за дотримання правил її ведення (постанова № 687/975/17 від 21.02.2018).

Підсумовуючи суд зазначає, що відмова відповідача у зарахуванні до страхового стажу період роботи позивача в кооперативі "Сигнал" з 13.02.1989 по 01.02.1991, в малому підприємстві «Підприємець» з 02.02.199. по 04.05.1992, в ГТОВ «Пілігрім» з 04.05.1992 по 25.01.1995, в Здолбунівській філії виробничо-інвестиційного концерну «Легал Україна Стандарт» з 01.02.1995 по 04.09.1995 та в підприємстві матеріально-технічного забезпечення «Нафт» з 05.09.1995 по 26.12.1996 є протиправною, оскільки ці періоди роботи підтверджуються трудовою книжкою позивача, а недоліки на які зіслався відповідач, носять формальний характер.

Відтак, доводи відповідача щодо відмови в призначенні пенсії позивача, є необґрунтованими.

Узагальнюючи встановлені при розгляді справи обставини та надану їм оцінку суд зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 754/14898/15-а.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 містить всі необхідні записи про роботу у спірні періоди, ці записи є достатніми для підтвердження трудового стажу позивача, а недоліки на які зіслався відповідач носять формальний характер.

Перевіривши в сукупності підстави відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, що викладені в листі Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 01.04.2022 № 4236-2179/С-02/8-1700/22, суд дійшов висновку про неправомірність аргументів, на які зіслався відповідач. Помилковість висновків пенсійного органу, які покладені в основу оскаржуваної відмови є підставою для скасування рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії від 04.02.2022, оскільки неврахуванням усіх обставин, що мали значення для їх прийняття призвело до того, що вказане рішення суперечить нормам пенсійного законодавства щодо порядку врахування та перевірки стажу, який дає право на призначення пенсії за віком.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 04.02.2022 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити та виплачувати пенсію за віком з 05.11.2021, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

- пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки, позивач досягнув 60 років 04.11.2021, а його звернення до Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії відбулось 31.01.2022, тобто в межах строку визначеного п. 1 ч. 1 статті 45 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, то призначення пенсії має відбутися з 05.11.2022 (з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку).

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги наявність необхідного страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 має право на призначення та виплату пенсії за віком згідно ст. 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, починаючи з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 05.11.2021.

Тому, за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги, у редакції визначеній судом, підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 992,40 грн., належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 04.02.2022 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з 05.11.2021 призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 01 червня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7,м.Рівне,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя Д.П. Зозуля