Справа № 120/1528/22-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2022-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 р. Справа № 120/1528/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Оратівської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач), які подані її представником - адвокатом Путіліним Є.В. (далі - адвокат Путілін Є.В., представник позивача), до Оратівської селищної ради (далі - селищна рада, відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач звернулася до відповідача із заявою від 29.07.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2,0 га, розташованої за межами с. Медівка на території Оратівської селищної ради Вінницької області. Однак, жодного рішення щодо поданої заяви відповідач не прийняв. Лише у відповідь на адвокатський запит 11.01.2022 відповідач повідомив, що відповідно до рішення 38 сесії 7 скликання Медівської сільської ради Оратівського району Вінницької області 102 громадянам надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, серед яких є і та земельна ділянка, на яку претендує позивач, що унеможливлює її відведення.

Позивач вважає, що за наслідком розгляду ініційованого нею земельного питання орган місцевого самоврядування повинен прийняти одне із передбачених нормами ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) рішень: або про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою, або мотивованого рішення про відмову у наданні дозволу. Відсутність належним чином оформленого рішення з даного питання, на переконання позивача, свідчить про те, що відповідачем не прийнято жодного рішення з тих, які останній як орган місцевого самоврядування повинен був прийняти за законом, що є протиправною бездіяльністю.

Відтак, вважаючи свої земельні права порушеними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою від 09.02.2022 судом відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (у письмовому провадженні). Крім того, встановлені сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення. Цією ж ухвалою у відповідача витребувано додаткові докази, необхідні для вирішення справи.

На виконання вимог вказаної ухвали, 15.03.2022 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву з витребуваними судом доказами. Так, заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що відповідно до рішення 38 сесії 7 скликання Медівської сільської ради Оратівського району Вінницької області від 28.08.2020, 102 громадянам надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на земельну ділянку орієнтовною площею 0,25 га, що розташована в межах населеного пункту в с. Медівка Оратівського району Вінницької області. Окрім того, відповідач зазначив, що це та сама ділянка, на яку позивач бажає отримати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, а відтак вона не може бути повторно відведена. Враховуючи вищевикладені обставини відповідач вважає заявлений позов безпідставний, а тому в його задоволенні просить суд відмовити.

Інших заяв по суті справи від сторін спору до суду не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що ОСОБА_1 звернулася до Оратівської селищної ради із заявою (клопотанням) від 29.07.2021 (надійшло до селищної ради 09.08.2021 за №1346) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, розташованої за межами с. Медівка на території Оратівської селищної ради Вінницької області. До вказаної заяви позивач додала копію паспорта та ідентифікаційного коду, а також графічні матеріали з відображенням місця розташування бажаної земельної ділянки.

Втім, як зазначає позивач в межах визначеного законом строку жодних повідомлень про результат розгляду даного клопотання від селищної ради не надходило.

І лише в подальшому, у відповідь на адвокатський запит № 33 від 02.12.2021, Оратівська селищна рада листом від 11.01.2022 № 85/02-18 повідомила, зокрема про те, що відповідно до рішення 38 сесії 7 скликання Медівської сільської ради Оратівського району Вінницької області від 28.08.2020 102 громадянам надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на земельну ділянку орієнтовною площею 0,25 га, що розташована в межах населеного пункту в с. Медівка Оратівського району Вінницької області. В даному листі також зазначено, що це та сама ділянка, на яку позивач бажає отримати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, а тому із цих підстав вона не може бути передана у власність позивача.

Натомість, позивач вважає, що по суті її заяву розглянуто не було та відповідного рішення із цього питання сесія селищної ради не приймала, що, на її думку, вказує на протиправну бездіяльність відповідача. А тому за захистом своїх прав та інтересів ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи суд виходить із наступного.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III (далі - ЗК України) та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

За змістом статті 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Конкретні категорії земель визначені у частині першій статті 19 ЗК України, до яких зокрема належать і землі сільськогосподарського призначення.

Згідно з частиною 1 статті 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Положеннями частини третьої статті 22 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Отже, законом передбачено право громадян України на безоплатне набуття у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної та комунальної власності сільськогосподарського призначення.

Порядок набуття відповідного права визначається главою 19 розділу ЗК України.

Так, згідно із статтею 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

В силу положень частини 7 статті 118 ЗК України орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно з частиною 1 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад. Такі питання вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради (ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Отже, аналізуючи вказані норми права, суд наголошує на тому, що орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, надає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або ж мотивовану відмову у його наданні лише у формі рішення, прийнятого на пленарному засіданні відповідної ради.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права наведена у постановах Верховного Суду від 18.10.2018 у справі № 813/481/17, від 25.02.2019 у справі № 347/964/17, від 22.04.2019 у справі № 263/16221/17, від 08.11.2019 у справі № 420/914/19, від 09.10.2020 у справі № 1840/3664/18.

Крім того, суд звертає увагу, що законом визначено конкретний (місячний) строк для розгляду органом місцевого самоврядування клопотання (заяви) громадянина про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою. З цією метою частиною п`ятою статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності не рідше ніж один раз на місяць.

Натомість, як встановлено судом, відповідач 09.08.2021 отримавши заяву (клопотання) позивача від 29.07.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не здійснив її розгляд у належний спосіб та не прийняв з цього приводу визначеного законом рішення (про надання або відмову у наданні дозволу).

При цьому, надіслання представнику позивача листа від 11.01.2022 із повідомленням про підстави неможливості надання позивачу дозволу на розроблення документації із землеустрою не може вважатися вирішенням безпосередньо Оратівською селищною радою, як органом місцевого самоврядування ініційованого заявником питання в розумінні положень ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

До того ж, відповідне рішення має бути прийняте на пленарному засіданні відповідної ради та після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

Тобто, рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту із землеустрою має оформлятись розпорядчим індивідуальним правовим актом, у цьому випадку рішенням Оратівської селищної ради. Відповідно, такі рішення не можуть підміняти собою листи чи інші повідомленнями, в тому числі і на адвокатський запит представника позивача, що має місце у даній справі.

Більше того, за висновками Верховного Суду (постанова від 11.04.2018 у справі № 806/2208/17) відсутність належним чином оформленого рішення про надання дозволу або про відмову у наданні такого дозволу після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, незважаючи на надсилання заявнику листа про розгляд його клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

Таким чином, оскільки Оратівською селищною радою не прийнято рішення відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України за наслідками розгляду заяви (клопотання) позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, тому суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач у своїй поведінці допустив бездіяльність, яка виходячи із обставин справи є протиправною.

Отже, в цій частині вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Додатково слід зазначити, що під час розгляду справи суд не вдається до оцінки підстав, за яких відповідач вважає за неможливим задоволення клопотання позивача про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою, що відображені у листі від 11.01.2022. Суд враховує, що така відповідь немає самостійного правового значення, та не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні положень КАС України.

Щодо наступної позовної вимоги про зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.07.2021 про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо спірної земельної ділянки, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Як вже встановлено судом та зазначалось вище, відповідачем не прийнято відповідного рішення по суті заяви (клопотання) позивача (про надання чи відмову у наданні дозволу на розроблення проекту із землеустрою).

Таким чином, встановивши протиправну бездіяльність Оратівської селищної ради щодо не розгляду заяви позивача ОСОБА_1 від 29.07.2021 про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, достатнім і ефективним способом захисту порушених прав позивача є прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача розглянути таку заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, розташованої за межами с. Медівка на території Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області та прийняти за результатом її розгляду рішення із урахуванням висновків суду в цій справі.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, у зв`язку з задоволенням позову, судові витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 992,40 грн. підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. При цьому, щодо присудження в користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 2000,00 грн., про орієнтовний розмір яких заявлено у позові, то суд не вбачає підстав для їх стягнення, оскільки на момент прийняття рішення в матеріалах справи відсутні будь - які докази, які б підтверджували реальність та обґрунтованість таких витрат і їх фактичне понесення позивачем.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Оратівської селищної ради щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 29.07.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, розташованої за межами с. Медівка на території Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області.

Зобов`язати Оратівську селищну раду розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, розташованої за межами с. Медівка на території Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області та прийняти за результатом її розгляду відповідне рішення із урахуванням висновків суду в цій справі.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Оратівської селищної ради.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 02.06.22.

Інформація про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Оратівська селищна рада (вул. Героїв Майдану, 78, смт. Оратів, Вінницький район, Вінницька область, 22600, ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович