Справа № 120/19478/21-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2022-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 червня 2022 р. Справа № 120/19478/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара П.А., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до: Головного управління ДПС у Вінницькій області про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги стороною позивача зазначено, що за результатами фактичної перевірки податковим органом складено податкове повідомлення - рішення форми "С" від 20.07.2021 № на суму грошового зобов`язання 8233, 00 грн. та рішення про застосування фінансових санкцій від 20.07.2021 за №6181/02-32-07-05/ НОМЕР_1 на суму 10000 грн. Позивач не погоджується із такими рішеннями контролюючого органу, вважає їх протиправними та такими, що належить скасувати. В обґрунтування свої позиції посилається на те, що працівниками ДПС у Вінницькій області не надано належних службових посвідчень на здійснення повноважень ГУ ДПС у Вінницькій області.

Ухвалою суду від 04.01.2022 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження із викликом учасників справи.

18.01.2022 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у його задоволенні.

Судове засідання призначене на 01.02.2022 відкладено за заявою представника позивача.

14.02.2022 на адресу суду представником позивача подано відповідь на відзив згідно якого сторона позивача просить суд позов задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні 15.02.2022 представник позивача надав пояснення по суті позовних вимог та просив позов задовольнити у повному обсязі.

17.02.2022 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив. Зазначив, що твердження сторони позивача щодо протиправності рішень контролюючого органу є безпідставними, а відтак у задоволенні позову належить відмовити.

Судове засідання призначене на 05.04.2022 відкладене за клопотання сторін.

18.04.2022 на адресу суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення. По тексту якого заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю у розгляді іншої справи. Також зазначив, що у разі відмови у задоволенні його клопотання прийняти до уваги подані додаткові пояснення.

Так, представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача до суду не прибув із невідомих для суду причин, хоча про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи, що передбачені ст. 205 КАС України. Відтак, суд визнав за можливе перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення.

Дослідивши наявні у справі докази та аргументи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

23.06.2021 року на підставі наказу на проведення фактичної перевірки від 14.06.2021 року №1876К та направлень на проведення перевірки від 14.06.2021 за № 2336 та №2337 працівниками ГУ ДПС у Вінницькій області проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за адресою: АДРЕСА_1 , магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

За результатами перевірки складений Акт фактичної перевірки від 23.06.2021 в якому зафіксовані такі порушення:

- п. 11, 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №1776-ІІІ від 01.06.2000 року;

- вимог Постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних цін на окремі види алкогольних напоїв" від 30.10.2008 року за №957.

20.07.2021 винесено податкове повідомлення - рішення за №, яким до позивача застосовано фінансові санкції у розмірі 8233,00 грн. відповідно до вимог п. 7 ст. 17, с. 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Рішенням від 20.07.2021 за №6181/02-32-07-05/ НОМЕР_1 до позивача застосовано фінансові санкції у розмірі 10000 грн. відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і пального".

Не погодившись з рішеннями контролюючого органу, з метою їх скасування, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Функції контролюючих органів чітко визначені в статті 19-1 Податкового кодексу України, які зокрема визначають здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За правилами підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшою переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За змістом підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки контролюючим органом регламентовано правовими нормами встановленими статтею 80 Податкового кодексу України.

На підставі пункту 80.2 статті 80 ПК України, встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (підпункт 80.2.1 пункту 80.2 статті 80 ПК України);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України);

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (підпункт 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України);

- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (підпункт 80.2.4 пункту 80.2 статті 80 ПК України);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України);

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у підпункті 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України (підпункт 80.2.6 пункту 80.2 статті 80 ПК України).

Отже, саме наявність та існування хоча б однієї з вищевказаних обставин, передбачених положеннями Податкового кодексу України, наділяє контролюючий орган правом на проведення фактичної перевірки.

Судом встановлено, що підставою для проведення перевірки стала інформація про порушення позивачем вимог законодавства, що регулює питання акцизного податку суб`єктів господарювання, зокрема, лист ДПС України від 23.064.2021 року за №1471/8.

Таким чином, станом на призначення та проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 відповідач володів інформацією про порушення позивачем вимог податкового законодавства.

За підсумками наведеного, суд дійшов висновку про наявність у податкового органу підстав для проведення фактичної перевірки позивача та дотримання відповідачем вимог чинного законодавства при призначенні такої перевірки.

Вказане узгоджується із позицією Верховного суду, що висвітлена у постанові від 10.04.2020 у справі №815/1978/18 (К9901/68969/18).

В обґрунтування підстав для скасування рішень від 20.07.2021 про застосування фінансових санкцій позивач посилається на формальні підстави для скасування таких. Так, у позовній заяві та у своїх усних поясненнях представник позивача звертав увагу суду на те, що працівниками ГУ ДПС у Вінницькій області до початку фактичної перевірки магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що знаходиться за адресою: 22740, смт. Дашів, Гайсинський р-н, Вінницька обл., Морозовою Ольгою Олександрівною та ОСОБА_2 не пред`явлено належних службових посвідчень працівників контролюючого органу, що здійснює перевірку суб`єкту господарювання як то передбачено нормами Податкового кодексу України.

Визначаючись щодо позиції сторони позивача, суд враховує таке.

Згідно з пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком.

Поряд із цим установлено, що територіальні органи Державної податкової служби, які ліквідуються, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворена Державною податковою службою територіальних органів та прийняття рішення можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною податковою службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної податкової служби, що будуть утворені згідне абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій (пункт 2 Постанови № 893).

Права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, ліквідуються, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи (пункт 3 Постанови № 893).

Наказом Державної податкової служби від 30 вересня 2020 року № 529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» (далі - Наказ № 529) було утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за перелік згідно з додатком. Можливість з 01.01.2021 забезпечення здійснення новоствореними територіальними органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються, була передбачена наказом Державної податкової служби від 24 грудня 20 року № 755 «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДП повноважень та функцій».

Крім цього регламентовано, що кожен територіальний орган ДПС, утворений як відокремлений підрозділ, є правонаступником майна, прав та обов`язків відповідного територіального органу ДПС, що ліквідується.

Положення про Головне управління ДПС у Вінницькій області затверджене наказом Державної податкової служби від 12 листопада 2020 року № 643 «Про затвердження положень про територіальні органи ДПС». Відтак, ГУ ДПС у Вінницькій області як відокремлений структурний підрозділ ДПС є правонаступником майна, прав та обов`язків ГУ ДПС у Вінницькій області як юридичної особи публічного права, що ліквідується.

Одним із елементів системи центральних органів виконавчої влади є відповідні територіальні органи.

Так, згідно із положеннями ч. другої-третьої ст. 21-1 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» від 17 березня 2011 року №3166-VI (зі змінами та доповненнями) територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, визначені частиною першою цієї статті, утворюються без статусу юридичної особи та є органами державної влади, можуть мати окремий баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк зі своїм найменуванням та із зображенням Державного Герба України. Положення про такий територіальний орган затверджуються керівником відповідного центрального органу виконавчої влади за погодженням з міністром, який спрямовує та координує діяльність відповідного центрального органу виконавчої влади.

Основні завдання та повноваження Державної податкової служби визначені в Положенні про ДПС, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року № 227 (зі змінами та доповненнями, редакція від 01.01.2021), відповідно до пункту 7 якого ДПС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку її територіальні органи.

Правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Відповідно до п.п. 41.1.1 п. 41 ст. ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

У свою чергу повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України. Розмежування повноважень і функціональних обов`язків контролюючих органів визначається законодавством України (пункт 41.5 статті 41 ПК України).

У частині самопредставництва 29 грудня 2019 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення" № 390-ІХ від 18.12.2019.

Отже, з 01.01.2021 відбулося фактичне (компетенційне) адміністративне правонаступництво, оскільки саме норми адміністративного права врегулювали умови та порядок передання компетенції від ліквідованого територіального органу ДПС як юридичної особи публічного права до територіального органу ДПС як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.

У свою чергу, територіальний орган ДПС як юридична особа публічного права втратив адміністративну процесуальну правоздатність органу, який згідно із законом виконує функції, зокрема у сфері реалізації державної податкової політики.

Вищенаведене узгоджується із висновком, зробленим Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду (постанова від 30.12.2020 у справі № 805/4361/17-а, адміністративне провадження № К/9901/23524/20).

Відповідно до п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ із змінами і доповненнями (далі ПКУ) посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених ПКУ, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених ПКУ, таких документів, зокрема, службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені у направлені на проведення перевірки.

Із направлень на проведення перевірки від 14.06.2021 за №2336 та 2337 видно, що на підставі підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України та наказу №1876к від 14.06.2021 головним управлінням ДПС у Вінницькій області призначено з 15.06.2021 фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (магазин "Люкс") тривалістю 10 діб з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства. Для проведення такої перевірки направлено головного державного ревізор - інспектора ГУ ДПС у Вінницькій області Ольгу Морозову та старшого державного ревізор - інспектора ГУ ДПС у Вінницькій області Олега Черватюка.

При виході на перевірку головним державним ревізор-інспектором ГУ ДПС у Вінницькій області Морозовою О.О. пред`явлено службове посвідчення від 25.11.2021, а старшим державним ревізор-інспектором Черватюком О.Г. надано на підтвердження повноважень довідку ГУ ДПС у Вінницькій області від 21.10.2020.

За підсумками наведеного, суд дійшов висновку, що посадовими особами відповідача при проведенні фактичної перевірки дотримання позивачем податкового та іншого законодавства дотримано норми ст. 81 ПК України та пред`явлено на початку такої перевірки належним чином оформлені документи, що засвідчує посадову (службову) особу. У ході судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження твердження представника позивача щодо відсутності у перевіряючих повноважень для здійснення перевірки позивача. Крім того, суд зауважує, що ФОП ОСОБА_1 допущено перевіряючих до проведення фактичної перевірки.

Перевіряючи правомірність нарахування штрафних санкцій у розмірі 8233 грн. на підставі податкового повідомлення - рішення № від 20.07.2021, суд виходить з наступного.

Так, в ході перевірки позивача встановлено порушенням вимог п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», що полягає у реалізації алкогольного напою горілка "Хлібний Дар" 1л.по ціні 185 грн., який запрограмовано в РРО без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів.

Відповідно до п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості.

Відповідно до п. 7 ст. 17 Закон №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

З наведених приписів Закону №265/95-ВР слідує висновок, що відповідальність за наведене правопорушення настає у разі проведення розрахункової операції через РРО без використання режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

З акту фактичної перевірки вбачається, що 23.06.2021 о 16:15 год. проведено розрахункову операцію через РРО при продажу горілки "Хлібний Дар" 1 л. по ціні 185 грн. (чек 4980 від 23.06.2021), товар запрограмовано в РРО без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно наданої представником відповідача копії фіскального чека від 23.06.2021, який проведено о 16 год. 15 хв. через РРО та відповідає даті та часу початку проведення перевірки зазначеній в акті вбачається, що в ньому не вказано код УКТ ЗЕД товару «горілка "Хлібний Дар" 1л».

Таким чином ФОП ОСОБА_1 допущено порушення вимог п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», відтак, відповідач правомірно застосував фінансові санкції до позивача за вказане порушення відповідно до п. 7 ст. 17 Закон №265/95-ВР у розмірі 5100 грн.

Визначаючись щодо порушення ФОП ОСОБА_1 вимог п. 12 ст. 3 ЗУ №265/95-ВР, суд виходив з наступного.

При проведенні перевірки складено додаток до акта фактичної перевірки від 23 червня 2021р. - перелік тютюнових виробів, на які відсутні документи (у паперовій чи електронній формі), які підтверджують облік і походження товарів, що на момент перевірки знаходилися у місці продажу (господарському об`єкті).

Даний додаток було підписано позивачем, що свідчить про ознайомлення з переліком товарів, які не обліковані у встановленому порядку та підтверджує відсутність документів на товар, який зазначений у додатку.

Пунктом 12 ст. 3 ЗУ № 265/95ВР (із змінами та доповненнями), та згідно з абз. 1 п.44.1 ст.44 ПК України, платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат й інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів.

Також відповідно ст.3 п.12 ЗУ № 265/95ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що в ході перевірки виявлено порушення позивача, а саме реалізація товарів, які не обліковані у встановлено законом порядку. Перевіряючи не надано документів, що підтверджують облік товарів, які знаходяться в місці продажу за цінами реалізації на загальну вартість 1566,50 грн. Таких доказів стороною позивача також не надано і суду.

Ст. 20 ЗУ № 265/95ВР встановлено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно розрахунку штрафних (фінансових) санкцій до позивача за вказане порушення застосована штрафна санкція у розмірі 3133, 00 грн (1566,5*2).

Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що податковий орган в частині застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій у сумі 3133,00 грн на підставі ст. 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" за порушення п. 12 ст. 3 зазначеного Закону діяв в межах наданих йому повноважень, а відтак податкове повідомлення рішення № від 20.07.2021 винесено правомірно, а позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Визначаючись щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій №6181/02-32-07-05/ НОМЕР_1 від 20.07.2021 на суму 10000 грн., суд зазначає таке.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначаються Законом України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі Закон № 481/95-ВР).

Частиною 1 статті 17 Закону № 481/95-ВР встановлено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Нормами частини десятої статті 18 Закону №481/95-ВР надано Кабінету Міністрів України право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

На виконання положень частини десятої статті 18 Закону №481/95-ВР Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 30.10.2008 №957 Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв (Постанова №957).

Перевіркою встановлено факт реалізації алкогольних напоїв:

- фіскальний чек № 4021 від 18.11.2020 року о 21 год. 05 хв., - горілка "Хлібний дар", 0,7 л, 40% об.од. в кількості 1 пляшки по ціні 125 грн. за пляшку (розмір мінімальної роздрібної ціни становив 125.16 грн.);

Відповідно до Постанови КМУ від 30.10.2008 № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» (із змінами та доповненнями) мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни під час реалізації (продажу) горілки та лікеро-горілчаних виробів, віскі, рому та інших спиртових дистилятів та спиртних напоїв, одержаних шляхом перегонки зброджених продуктів з цукрової тростини, джину та ялівцевої настоянки, коньяку (бренді) три зірочки, коньяку (бренді) чотири зірочки, коньяку (бренді) п`ять зірочок, інших спиртових дистилятів та спиртових напоїв, в тому числі бренді ординарного, горілки виноградної, інших зброджених напоїв, сумішей із зброджених напоїв та сумішей зброджених напоїв з безалкогольними напоями різного вмісту спирту в тарі різної місткості визначаються як добуток відповідних затверджених мінімальних цін, міцності за об`ємом (у відсотках) і місткості тари (у літрах), поділений на 100 відсотків.

Тобто, розрахунок мінімальної роздрібної ціни в даному випадку здійснюється за формулою: 447 * 40% * 0,7 : 100 = 125.16 грн.

Відповідальність за порушення вищевказаних норм регламентується абзацом 14 частини 2 статті 17 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10 000 гривень. Сума штрафних санкцій складає 10 000 гривень.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно застосовано до позивача фінансову санкцію у розмірі 10000,00 грн за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими від розміру мінімальних роздрібних цін на такі напої.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачені позивачем судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: фізична особа - підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ід. номер НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, )

Суддя Комар Павло Анатолійович