Справа № 990/65/22
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2022-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 червня 2022 року

Київ

справа №990/65/22

адміністративне провадження № П/990/65/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Єресько Л.О.,

суддів: Мартинюк Н.М., Данилевич Н.А., Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання протиправним Указу та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

03 травня 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до Верховного Суду як до суду першої інстанції із позовною заявою до Верховної Ради України (далі - відповідач), де просить:

- в рамках парламентського контролю, зобов`язати Верховну Раду України створити парламентську слідчу комісію щодо перевірки підписання кумом президента Російської Федерації Указу № 1417/2004 і подання Президенту висновків про припинення юридичної особи Житомирського окружного адміністративного суду, а чиновників-суддів перевести ближче до людей у районні суди, згідно вимог Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06 липня 2005 року;

- зобов`язати Верховну Раду України усунути бездіяльність і вжити дії щодо усунення антиконституційних дій кума президента Російської Федерації і ЖОАС проти України щодо підміни рішень Європейського Суду з прав людини та примусу Українців застосовувати комуністичні символи - російськомовні акти "імперії зла";

- визнати протиправним Указ № 1417/2004 від 16 листопада 2004 року за підписом ОСОБА_2 .

Ухвалою Верховного Суду від 06 травня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання протиправним Указу та зобов`язання вчинити дії залишено без руху.

Позивачці надано строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду уточненої позовної заяви у новій редакції із зазначенням змісту позовних вимог відповідно до приписів КАС України, підстав їх об`єднання в одне провадження, вичерпним викладом обставин на обґрунтування позовних вимог, обґрунтуванням порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача прав, свобод або законних інтересі позивачки, зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини; підстави залучення до участі у справі третіх осіб; належним чином завірений документ, який підтверджує наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору; власне письмове підтвердження ОСОБА_1 про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення (штрихкодовий ідентифікатор 067) копія ухвали про залишення касаційної скарги без руху отримана ОСОБА_1 13 травня 2022 року, що підтверджено розпискою у вказаному повідомленні.

23 травня 2022 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. та суддів Верховного Суду у справі № 990/65/22 за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання протиправним Указу та зобов`язання вчинити дії. Ухвалою Верховного Суду від 24 травня 2022 року визнано заяву ОСОБА_1 про відвід судді Єресько Л.О. та усіх суддів Верховного Суду у справі № 990/65/22 необґрунтованою та передано вказану заяву ОСОБА_1 до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду цієї заяви.

Ухвалою Верховного Суду від 27 травня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. та суддів Верховного Суду у справі № 990/65/22 відмовлено.

На виконання ухвали Суду про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_1 23 травня 2022 року подала уточнену позовну заяву, в якій позовні вимоги сформульовані наступним чином:

- в рамках парламентського контролю, зобов`язати Верховну Раду України створити парламентську слідчу комісію щодо перевірки підписання кумом президента Російської Федерації Указу № 1417/2004 і подання Президенту висновків про припинення юридичної особи Житомирського окружного адміністративного суду, а чиновників-суддів перевести ближче до людей у районні суди, згідно вимог Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06 липня 2005 року;

- зобов`язати Верховну Раду України із залученням ООН і ОБСЄ усунути бездіяльність і вжити дії щодо усунення антиконституційних дій кума президента Російської Федерації і ЖОАС проти України щодо підміни рішень Європейського Суду з прав людини та примусу Українців застосовувати комуністично-російськомовні акти СРСр РФ.

- визнати протиправним Указ № 1417/2004 від 16 листопада 2004 року за підписом ОСОБА_2 .

При цьому, ОСОБА_1 у поданій уточненій позовній заяві так і не викладено обставини, якими обґрунтовані заявлені нею вимоги, не наведено доказів, що підтверджують обставини звернення до суду, та не обґрунтовано належним чином порушення її прав, свобод та інтересів, що спричинені оскаржуваною бездіяльністю, а також не підтверджено письмово те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Разом з тим, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб таке порушення було реальним, стосувалося індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Тож право на судовий захист не є абсолютним. Законодавцем встановлені вимоги щодо форми та змісту позовної заяви, із якою особа звертається до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: [...] 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії [...].

Із цих законодавчих положень випливає, що особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси, і яка у зв`язку із цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві: хто, який саме суб`єкт владних повноважень (а якщо відповідачем може бути суб`єкт господарювання, то який саме) порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням чи бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать.

Закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право.

Зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

Під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем способи судового захисту свого права, свободи чи інтересу, які повинні формулюватися максимально чітко і зрозуміло. Обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є конкретні юридичні факти з настанням яких суб`єкти публічного права вступають між собою у спірні правовідносини. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, складають підставу позову.

Необхідно звернути увагу на те, що дія - це активна поведінка суб`єкта владних повноважень.

У свою чергу протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Предметом оскарження до Верховного Суду як суду першої інстанції є, зокрема, акти, дії чи бездіяльність Верховної Ради України, а позовні вимоги про зобов`язання вказаного суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії є способом поновлення порушених прав позивача, які мають бути похідними від основної вимоги про визнання протиправними відповідних дій чи бездіяльності відповідача.

Визначення (формулювання) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав на етапі подання позовної заяви, є диспозитивним правом позивача, за змістом якого кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

У свою чергу суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу (частина 2 статті 9 КАС України).

Водночас виклад обставин в уточненій позовній заяві, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, не дозволяє визначити підстави адміністративного позову, зокрема, встановити: які правовідносини виникли між ОСОБА_1 та Верховною Радою України, час їх виникнення, які саме акти, дії чи бездіяльність відповідача у спірних правовідносинах позивачка вважає протиправними, чим вони порушили її права або законні інтереси.

При цьому, позивачкою не наведено у позовній заяві і підстав об`єднання заявлених позовних вимог в одне провадження з урахуванням того, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, якщо вони пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги (статті 21 і 172 КАС України).

Отже, у позовній заяві в новій редакції ОСОБА_1 не усунула недоліки, про які йшлося в ухвалі Верховного Суду від 06 травня 2022 року, а повторно окреслила проблемні питання, які містяться у первинні редакції позовної заяви.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ураховуючи, що позивачка не усунула недоліки, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 06 травня 2022 року, позовна заява підлягає поверненню.

Згідно з частиною восьмою статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, а тому не є обмеженням доступу позивача до правосуддя та забезпечує практичну можливість реалізації його права на судовий захист.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 169, 248, 256, 295 КАС України Суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання протиправним Указу та зобов`язання вчинити дії - повернути позивачці.

Копію ухвали та позовну заяву разом із усіма доданими до неї документами надіслати особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України. Апеляційна скарга на ухвалу Верховного Суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько

Н.М. Мартинюк

Н.А. Данилевич

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко

Судді Верховного Суду