Справа № 380/3750/22
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/3750/22
провадження № П/380/3767/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, Київська область, 08500; ), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 27.01.2022 № 55 управління пенсійного забезпечення відділу перерахунків пенсій № 3 Головного у правління Пенсійного фонду України у Київській області в призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до пунктів 10,12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10 грудня 2015 року «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію відповідно до пунктів 10,12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу», частини першої статті 37 Закону України від 16 грудня 1996 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» та довідок Управління Державної казначейської служби України у Сокальському районі Львівської області від 26 січня 2022 року № 03-09-07/43 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та «Про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби» починаючи з 26 січня 2022 року.

В обґрунтування позову зазначає, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та з 19.10.2019 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказує, що 26.01.2022 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з заявою щодо переходу на пенсію згідно з Законом України від 10.12.2015 № 889-VІІI «Про державну службу» та проведення перерахунку пенсії, надавши до заяви всі необхідні документи. Однак, отримала відмову, викладену у рішенні від 27.01.2022 № 55, мотивовану тим, що стажу роботи ОСОБА_1 на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців недостатньо для переходу на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу». Оскільки позивач вважає, що має стаж державної служби, необхідний для призначення пенсії за Законом України «Про державну службу», тому, на її думку, рішення від 27.01.2022 № 55 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області є протиправним, а відтак, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 16.03.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

На адресу суду від відповідача 1 - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшов відзив на позовну заяву від 06.04.2022, у якому проти позову заперечив та просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що за матеріалами пенсійної справи позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.03.2003. Вказує, що 26.01.2022 позивач звернулася з заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015. Разом з тим, посадові особи органів державної податкової служби, які мають спеціальне звання, Законом №3723 та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України не віднесені до відповідних категорій посад державних службовців, а отже відсутні підстави для зарахування ОСОБА_1 до стажу державної служби періодів роботи на посадах в органах державної податкової служби. Таким чином, на думку відповідача, страховий стаж ОСОБА_1 становить 43 роки 06 місяців 09 днів, з них на посаді державного службовця 08 років 08 місяців 25 днів (стаж на посаді державного службовця обчислено станом на 01.05.2016 - дата набрання чинності Закону України від 10.12.2015 № 889-VIІІ «Про державну службу». Оскільки, позивач станом на 01.05.2016 не мала 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, тому відповідач вважає, що спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову в перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 є правовірним.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.03.2003 та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області.

У зв`язку з дотриманням позивачем, на її думку, необхідних критеріїв для переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», вона 26.01.2021 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з відповідною заявою, що не заперечується сторонами.

Вказана заява від 26.01.2021 відповідно до екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, розглядалася Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області.

Рішенням Відділу перерахунків пенсій №3 Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 27.01.2022 № 55 ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби.

Позивач вважає таке рішення протиправним, відтак звернулася до суду із цим позовом.

При вирішенні спору по суті суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Верховна Рада України прийняла Закон України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015, який набув чинності 01.05.2016 (далі - Закон № 889-VIII), що визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 (далі - Закон № 3723-XII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тобто, до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016 відповідно до ст. 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, розділом XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

У той же час для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону № 3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, а саме вимог щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування вищезазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 569/350/17, від 03.07.2018 у справі № 586/965/16-а та від 10.07.2018 у справі № 591/6970/16-а.

Суд також зазначає, що стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 обчислюється згідно із законодавством, яке діяло раніше, і на тих умовах і в порядку, що були ним передбачені (п. 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII).

Стаж державної служби до 01.05.2016 обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 (далі - Порядок № 283), та додатка до нього.

Окрім цього, періоди роботи (служби), які зараховувалися до стажу державної служби, були передбачені низкою законодавчих актів, зокрема Методикою щодо зарахування (включення) до стажу державної служби періодів роботи (служби) колишніх працівників і осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженою спільним наказом Головдержслужби та Мінпраці № 270/551 від 12.10.2007, і постановою Правління Пенсійного фонду України № 18-10 від 12.10.2007.

Як вже зазначалося, зі змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 27.01.2022 № 55, яким ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» слідує, що причиною такої відмови є недостатність у позивача необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби.

Зокрема, з матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем 2 не зараховано період роботи позивача з 02.10.1995 по 02.11.1995, з 26.11.1996 по 29.08.2008 в органах державної податкової служби для розрахунку стажу державної служби.

Наявність у позивача необхідного віку та страхового стажу для призначення пенсії сторонами не оспорюється.

За наслідками судового розгляду, суд дійшов висновку, що позивач на час звернення до відповідача з заявою про переведення на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» мала достатній стаж державної служби (понад 20 років) з огляду на таке.

Згідно з відомостями трудової книжки серії НОМЕР_2 від 03.03.19781 судом встановлено, що ОСОБА_1 , зокрема, працювала:

- з 02.10.1995 по 29.08.2008 на посадах головного державного податкового ревізора-інспектора та старшого державного податкового ревізора - інспектора в Державній податковій інспекції у Сокальському районі та Червоноградській об`єднаній Державній податковій інспекції у Львівській області.

-з 01.09.2008 по 20.12.2011 на посаді начальника управління Державного казначейства у Сокальському районі Головного управління Державного казначейства України у Львівській області;

- з 21.12.2011 по 30.04.2016 на посаді начальника Управління Державної казначейської служби України у Сокальському районі Львівської області.

Відомостями трудової книжки позивачки також підтверджено, що ОСОБА_1 присвоєно:

- 23.09.1996 персональне звання інспектора податкової служби ІІІ рангу;

- 01.10.2000 персональне звання інспектора податкової служби ІІ рангу;

- 01.10.2004 персональне звання інспектора податкової служби І рангу;

- 01.09.2008 13 ранг державного службовця;

- 01.12.2008 11 ранг державного службовця;

- 01.12.2010 10 ранг державного службовця;

- 27.03.2012 9 ранг державного службовця;

- 17.13.2014 8 ранг державного службовця;

- 22.03.2016 7 ранг державного службовця;

- 01.05.2016 6 ранг державного службовця;

- 26.07.2016 5 ранг державного службовця;

- 26.07.2019 4 ранг державного службовця.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону 889-VIII регламентовано, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.

Як зазначалося вище, стаж державної служби до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 (далі - Порядок № 283), та додатку до нього (діяли до 01.05.2016).

Пунктом 5 постанови Порядку № 283 визначено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Пунктом 1 Порядку № 283 регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба):

на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців;

на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів;

на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком;

на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Пунктом 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Частиною 17 статті 37 Закону № 3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивачки на відповідних посадах був Закон України «Про державну податкову службу в Україні» № 509-XII від 04.12.1990 (далі - Закон № 509-XII), а з 12.08.2012 - Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Пунктом 342.4 статті 342 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Згідно з абзацами першим, другим пункту 344.1 статті 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Отже, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Вказане підтверджується також положенням п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону № 889-VIII, згідно з яким до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

З огляду на вказане, суд критично оцінює посилання відповідача 1 на положення п. 17 ч. 3 ст. 3 Закону №889-VIII, відповідно до якого дія цього Закону не поширюється на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачено законом, оскільки судом в ході розгляду справи встановлено, що нормами Податкового кодексу України та ст. 46 Закону №889-VIII (яка є спеціальною щодо ст. 3 цього ж Закону) передбачено протилежне.

Крім цього, відповідачем не обґрунтовано причин неврахування до стажу державної служби позивача періоду роботи з 02.10.1995 по 02.11.1995 та з 26.11.1996 по 29.08.2008, оскільки судом встановлено, що під час роботи в органах державної податкової служби ОСОБА_1 присвоювалися не спеціальні, а персональні звання.

Частиною другою статті 46 Закону № 889-VIII та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25.03.2016 (далі - Порядок № 229), які діють з 01.05.2016, закріплено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

При цьому, пунктом 5 Порядку № 229 визначено, що стаж державної служби обчислюється у днях, місяцях і роках.

Аналізуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що у порушення наведених вище норм права, відповідачем не зараховано до стажу державної служби позивача період з 02.10.1995 по 02.11.1995 та з 26.11.1996 по 29.08.2008 на посадах державної податкової служби, в той час коли, відповідно до довідки Управління Державної казначейської служби України у Сокальському районі Львівської області від 26.01.2022 №03-09-07/43 та трудової книжки, стаж державної служби ОСОБА_1 станом на 25.01.2022 (на дату звільнення) склав 26 років.

При цьому, в сукупності стаж на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 складав більше 20 років, що є достатнім для переведення позивача на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище норми законодавства, якими врегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 27.01.2022 №55, яким ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», прийняте відповідачем 2 не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Разом з цим суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Суд зазначає, що документом, на підставі якого особа переводиться на інший вид пенсії є рішення, прийняте у встановленому порядку пенсійним органом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що достатнім і ефективним способом захисту порушених прав позивачки є прийняття судом рішення про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області прийняти рішення про переведення позивачки на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 з 26.01.2021.

Обраний спосіб захисту прав позивача не призведе до втручання у дискреційні повноваження відповідача, оскільки дискреційні повноваження не є необмеженими, чи абсолютними, та закінчуються з прийняттям таким органом виконавчої влади певного рішення, яке свідчить про те, що він скористався наданим йому правом свободи дій для його винесення (дискреційними повноваженнями), чим виключив можливість прийняття іншого рішення.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.03.2019 у справі № 817/498/17 (№ К/9901/44445/18).

Щодо вимог позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплачувати пенсію в майбутньому та призначити її відповідно до довідок Управління Державної казначейської служби України у Сокальському районі Львівської області, суд враховує наступне.

Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (ст. 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З системного аналізу вказаних норм слідує, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Отже, зазначені вимоги, на думку суду, є передчасними, адже спір в цій частині фактично не існує, оскільки відповідач ще не вирішував питання про переведення позивача на інший вид пенсії з врахуванням висновків, викладених у цьому рішенні суду, відтак такі задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково.

Щодо судового збору, то оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ст.139 КАС України, такий розподілу не підлягає.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 291, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Відділу перерахунків пенсій №3 Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 55 від 27.01.2022 про відмову в перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області прийняти рішення про переведення ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на пенсію за віком з 26.01.2021, відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна