Справа № 200/16201/21
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2022-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2022 року Справа№200/16201/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому порядку) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання неправомірною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , через свого представника, адвоката Корнієнка Андрія Андрійовича, звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати позивачу пенсії з 1 червня 2018 року;

- зобов`язати відповідача поновити позивачу нарахування та виплату пенсії та виплатити заборгованість пенсії з 1 червня 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві як отримувач пенсії за віком.

Виплату пенсій позивачу припинено з 1 червня 2018 року.

У позові зазначено, що позивач не є внутрішньо-переміщеною особою.

Зауважено, що право на отримання пенсії є конституційною гарантією і що суми пенсії є власністю позивача, оскільки з її заробітної плати протягом трудової діяльності здійснюватися утримання (страхові внески) з метою подальшої їх виплати у вигляді пенсії при досягненні особою пенсійного віку та набуття страхового трудового стажу.

Орган Пенсійного фонду безпідставно не виплачує позивачу пенсію протягом тривалого часу, чим порушує права позивача (а.с. 1-6).

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 , який надійшов до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, управління заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, обґрунтовуючи свої заперечення наступним.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві як внутрішньо переміщена особа.

Згідно електронного особового рахунку НОМЕР_1 з червня 2018 року виплата пенсії позивачу була заблокована після перевірки факту перебування на території України за допомогою інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний контроль та згідно листа Пенсійного фонду України від 10 травня 2018 року № 16210/04-21.

Право внутрішньо-переміщених осіб на отримання пенсійних виплат визначається Законом України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», відповідними нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Питання призначення та виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам регулюються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», постановою Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 5 листопада 2014 року № 637, які є спеціальними у сфері пенсійного забезпечення внутрішньо переміщених осіб.

Згідно з абз. 8 ч. 1 ст. 12 Закону № 1706-VII у разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абз. 2 п. 3 ч. 2 ст. 9 цього Закону, рішення про скасування дії довідки відповідно до п. 3 ч. 1 цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Обґрунтованими підставами, що внутрішньо перемішена особа повернулася до покинутого місця проживання, вважаються дані, отримані, зокрема, з відповідних державних реєстрів, а також у результаті обміну інформацією з органами виконавчої влади га органами місцевого самоврядування.

З урахуванням зазначеного на підставі отриманих списків тривало відсутніх за місцем проживання одержувачів пенсій з числа внутрішньо перемішених осіб на період до одержання інформації про скасування довідки та/або результатів додаткової перевірки, виплату пенсій призупиняється особам, включеним до списків.

Згідно даних ІКІС ПФУ позивач не зверталась до управління із заявою щодо поновлення виплати пенсії з 1 червня 2018 року.

Щодо позовних вимог позивача стосовно виплати заборгованості з 1 червня 2018 року, у відзиві зазначено, що згідно особового рахунку позивача відсутня нарахована заборгованість, оскільки позивач з моменту припинення виплати пенсії, з 1 червня 2018 року, не зверталась до управління із заявою щодо поновлення виплати пенсії.

Виплата заборгованості буде здійснюватися згідно порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплат, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 року № 1165 (а.с. 47-51).

Ухвалою суду від 23 листопада 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду (а.с 17-18).

Ухвалою суду від 23 листопада та 30 листопада 2021 року у зобов`язано Державну прикордонну службу України надати суду інформацію щодо перетину державного кордону України, лінії розмежування між тимчасово окупованими територіями країни у період (Донецькою та Луганською області) та контрольованими владою України територіями країни ОСОБА_1 (а.с. 19, 28).

Ухвалою суду від 7 грудня 2021 року визначено, що позивачем не пропущено строк звернення до суду із даним позовом; відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 39-40).

Ухвалою суду від 14 січня 2022 року повторно зобов`язано відповідача надати суду: належним чином засвідчені копії матеріалів з пенсійної справи позивача відповідно до спірних правовідносин (призначення позивачу пенсії, заява позивача про взяття її на облік відповідача як внутрішньо переміщену особу, рішення (протоколів, розпорядження) відповідача про таке взяття, рішення щодо припинення виплати позивачу пенсії, копії документів, які стали підставою такого припинення, довідку про нараховану позивачу пенсію за період з 1 червня 2018 року; витяг з ІКІС ПФУ: підсистеми призначення та виплати пенсії щодо позивача за період з 1 червня 2018 року по день формування цього витягу (а.с. 58).

9 та 10 лютого 2022 року судом отримано від відповідача належним чином засвідчені копії з матеріалів пенсійної справи позивача, зокрема копії заяв позивача, розпоряджень відповідача, довідок (а.с. 64-79, 81-96).

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , є громадянкою України, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 10-13).

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, , місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, є органом державної влади та належним відповідачем у справі (а.с. 52, 47, 97).

Згідно пенсійного посвідчення від 22 листопада 2012 року № позивач має статус пенсіонера, якому призначена пенсія за віком (довічно); відповідно до виписки з ІКІС ПФУ пенсію позивачу призначено з 29 жовтня 1996 року; місяць останньої виплати - травень 2018 року (а.с. 14, 37, зв.бік а.с. 75).

29 вересня 2014 року позивач звернулась до начальника управління Пенсійного фонду в Дарницькому районі м. Києва із заявою про взяття на облік у зв`язку із вимушеним переїздом на нове місце проживання: АДРЕСА_2 та про направлення запиту щодо її пенсійної справи у м. Донецьк, Київський район; у заяві зазначила відомості щодо розрахункового рахунку, відкритого в АТ «Державний ощадний банк України» (а.с. 68).

Розпорядженням Дарницького районного управління Пенсійного фонду від 14 жовтня 2014 року № 79760 призначено пенсію з 1 листопада 2014 року (а.с. 66).

Згідно довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 14 листопада 2014 року № , виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, позивач набула статус внутрішньо переміщеної особи (а.с. 71).

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявні копії: заяви позивача від 10 жовтня 2016 року про поновлення виплати пенсії (а.с. 72), Рішення комісії № 17 від 10 листопада 2016 року та № 44 від 9 листопада 2017 року про відновлення позивачу соціальної виплати як внутрішньо переміщеній особі (зв.бік а.с. 74, а.с. 75), разом із цим доказів на підтвердження припинення такої виплати у період з жовтня 2014 року по листопад 2017 року суду не надано.

Відповідно до пояснень відповідача, з червня 2018 року нарахування та виплату позивачу пенсії припинено з підстав перевірки факту перебування позивача на території України за допомогою інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, які перетинають державний кордон та згідно листа Пенсійного фонду України від 10 травня 2018 року № 16210/04-21.

Суд зазначає, що ані копію листа Пенсійного фонду України від 10 травня 2018 року № 16210/04-21, ані копії рішення відповідача про припинення виплати позивачу пенсії суду не надано.

Будучи не згідною із тривалою невиплатою їй пенсії позивач звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

При прийнятті рішення по суті спору суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно п.п. 1, 3, 8 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закон № 1058-IV).

Відповідно ст. 5 цього Закону цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно ст. 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон № 1788-ХІІ, Закон України "Про пенсійне забезпечення") пенсії виплачуються за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706-VII, Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"), який набрав чинності 22 листопада 2014 року, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону № 1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з ч. 1 ст. 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509.

Згідно з п. 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 1 жовтня 2014 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 352 від 8 червня 2016 року, далі - Порядок № 509), довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та абз. 6 цього пункту.

Частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Суд вважає за необхідне зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 136, яка набрала чинності 4 березня 2016 року, затверджено Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Порядок № 136).

Згідно з п. 9 Порядку № 136 у разі виявлення під час здійснення верифікації та моніторингу невідповідності інформації, на підставі якої призначено (продовжено), нараховано або здійснено державну виплату, Мінфін надсилає розпоряднику бюджетних коштів та/або іншому органу, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, рекомендацію щодо зупинення або припинення таких виплат відповідним реципієнтам або групі реципієнтів.

Відповідно до п. 12 Порядку № 136 розпорядник бюджетних коштів та/або інший орган, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, на підставі отриманої від Мінфіну рекомендації щодо зупинення або припинення державних виплат приймає рішення щодо зупинення або припинення, продовження виплат реципієнту, про що повідомляє Мінфіну протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення.

8 червня 2016 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", яка набрала чинності 14 червня 2016 року, пунктом 1 якої затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання /перебування.

Пунктом 4 цього Порядку установлено, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються […] територіальними органами Пенсійного фонду України […] за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Також цією ж постановою визначено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, як вже зазначено судом вище, частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, яка містить в собі перелік випадків, у випадку настання яких здійснюється припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам, передбачає крім перерахованих в ній конкретних випадків ще й "інші випадки, передбачені законом".

За загальним правилом закон - це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, який приймається відповідно до особливої процедури виключно парламентом (Верховною Радою України) та регулює найважливіші суспільні відносини.

Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

За змістом конституційних норм Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи та встановлені обставини справи, враховуючи, що відповідачем не доведено існування "інших випадків, передбачених законом", ніж ті, які перераховані у ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для припинення (призупинення) виплати пенсії позивачу з 1 червня 2018 року.

Таким чином, позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не виплати їй пенсії з 1 червня 2018 року - підлягають задоволенню.

Враховуючи приписи ст. 245 КАС України, беручи до уваги висновок суду щодо протиправності припинення (призупинення) виплати пенсії позивачу з 1 червня 2018 року, суд вважає, що позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача поновити нарахування та виплату їй пенсії, а також про зобов`язання відповідача виплати виниклу заборгованість з пенсії за період з 1 червня 2018 року - також підлягають задоволенню.

Щодо клопотання позивача про необхідність допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати пенсії в межах суми пенсії за один місяць, суд зазначає, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення, зокрема, про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Враховуючи, що в межах даної справи судом не розглядались позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості, зазначене клопотання задоволенню не підлягає.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В матеріалах справи наявна квитанція № 37720 від 1 грудня 2021 року про сплату позивачем судового збору за подання даного позову в розмірі 908,00 грн (а.с. 33).

Враховуючи, що позовні вимоги позивача за висновком суду є такими, що підлягають задоволенню, з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2-4, 6, 9, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 255, 262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не виплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії за період з 1 червня 2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 шляхом перерахування пенсійних виплат на її банківській рахунок, відкритий в ПАТ "Державний ощадний банк України".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за період з 1 червня 2018 року по дату поновлення поточної виплати пенсії шляхом перерахування цієї заборгованості на банківській рахунок ОСОБА_1 , відкритий в ПАТ "Державний ощадний банк України".

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна