Справа № 140/9151/21
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення заяви без розгляду

31 травня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/9151/21 пров. № А/857/2018/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Судової-Хомюк Н. М.
суддів -Онишкевича Т. В.
Сеника Р. П.
за участі секретаря судового засідання Хабазні Ю.Є.,

позивач: не з`явився

відповідач: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові клопотання адвоката Денисюка О.І., який діє від імені та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Вейст-Буд» про ухвалення додаткового рішення у справі № 140/9151/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вейст-Буд» до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України про відмову в реєстрації податкових накладних, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вейст-Буд» (далі ТОВ «Вейст-Буд», позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач-1), Державної податкової служби України (далі ДПС України, відповідач -2) про визнання протиправним та скасування рішення про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 30.04.2021 № 2618618/38247777, зобов`язання зареєструвати в ЄДРПН подану ТОВ «Вейст-Буд» податкову накладну № 4 від 31.10.2020.

Рішенням Волинського оружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Волинській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 30.04.2021 № 2618618/38247777 про відмову у реєстрації податкової накладної № 4 від 31.10.2020. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 4 від 31.10.2020, подану товариством «Вейст-Буд».

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вейст-Буд» судові витрати в розмірі 4 270,00 грн (чотири тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2022 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року у справі № 140/9151/21 без змін.

02.05.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Вейст-Буд» через свого представника до Восьмого апеляційного адміністративного суду подало клопотання про винесення додаткового рішення у справі № 140/9151/21, у зв`язку із чим, 06.05.2022 до Волинського окружного адміністративного суду було скеровано лист про направлення на адресу апеляційного суду справи № 140/9151/21.

16.05.2022 Волинський адміністративний суд вищезазначену справу скерував на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Враховуючи вимоги КАС України щодо розгляду заяви про прийняття додаткового рішення, колегія суддів розгляд заяви призначила у судове засідання на 31.05.2022 із повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Так, у поданому 02.05.2022 клопотанні про прийняття додаткового рішення Товариство з обмеженою відповідальністю «Вейст-Буд» зазначає, що у зв`язку з розглядом справи № 140/9151/21 в суді апеляційної інстанції позивачем понесені витрати на правничу допомогу в сумі 2000 грн., що підтверджується наступними документами: договір про надання правової допомоги № 03/08-1 від 03.08.2020; акт прийому передачі наданих послуг №25/03-2 від 25.03.2022, квитанцією про оплату за надану правову допомогу від 28.03.2022.

У зв`язку із тим, що судом апеляційної інстанції питання про судові витрати не вирішувалось, на підставі ст.ст. 132, 134, 252 КАС України просить суд ухвалити у справі додаткове рішення, яким присудити на користь ТзОВ «Вейст-Буд», що складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Окрім того, подано клопотання про визнання поважною причину строку на подання клопотання про прийняття додаткового рішення щодо витратна правову допомогу.

На обґрунтування причин пропуску такого строку представник ТзОВ «Вейст-Буд» зазначає, що з метою можливості вирішення судом питання про розподіл судових витрат у справі №140/9151/21, у відзиві на апеляційну скаргу від 18.02.2022, представником позивача зазначалось, що докази понесений позивачем витрат на правову допомогу у справі № А/857/2018/22 будуть надані позивачем/його представником протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення у справі № А/857/2018/22.

29.03.2022 представником було подано клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів на підтвердження понесення позивачем судових витрат на правову допомогу та повідомлено суд, що позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу у справі 140/9151/21 в сумі 2 000 грн. Також вказане клопотання містило прохання присудити на користь позивача судові вигнати у справі, що складаються з витрат па професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн., тобто винести додаткове судове рішення.

Однак, 13 квітня 2022 року представником позивача було отримано лист Восьмого апеляційного адміністративного суду №10-09/325/22/06 від 12.04.2022 року, відповідно до якого Восьмий апеляційний адміністративний суд надсилає Волинському окружному адміністративному суду клопотання про долучення додаткових доказів на підтвердження понесення позивачем судових витрат на правову допомогу по справі №140/9151/21, яку після завершення апеляційного провадження повернуто до Волинського окружного адміністративного суду.

Відтак, представник ТзОВ «Вейст-Буд» вважаючи, що заяву про винесення додаткового рішення від 29.03.2022 року Восьмим апеляційним адміністративним судом не розглянуто та не винесено додаткового рішення по справі, направив її повторно.

Окрім того зауважує, що повний текст судового рішення по справі №140/9151/21 було складено 24 березня 2022 року, та отримано позивачем на електронну пошту, тому звертає увагу суд на те, що заява про винесення додаткового рішення від 29.03.2022 подана в межах строків встановлених законом, однак, з незалежних від позивача причин, не була розглянута судом. Тому просить суд визнати поважною причину пропуску строку для подання клопотання про винесення додаткового рішення та поновити його.

Відповідачем подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій зазначає, що відсутні правові підстави для стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява підлягає залишення без розгляду з огляду на наступне.

Згідно з п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частинами 1-4 ст.134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частинами 1-6 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

В той же час, відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Колегія суддів вважає, що заявником не дотримано вимоги ч.7 ст.139 КАС України враховуючи наступне.

Так з матеріалів справи встановлюється, що представником позивача було подано відзив на апеляційну скаргу та зазначено, що з метою можливості вирішення судом питання про розподіл судових витрат у справі, докази понесення позивачем витрат на правову допомогу у справі № А/857/2018/22 будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення у справі.

15.03.2022 Восьмим апеляційним адміністративним судом у справі 140/9151/21 (А/857/2018/22 ) розглянуто апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області та прийнято постанову, якою рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року у справі № 140/9151/21 залишено без змін.

28.03.2022 матеріали справи 140/9151/21 після закінчення апеляційного провадження , відповідно до ст. 326 КАС України повернуто до Волинського окружного адміністративного суду.

Також із матеріалів справи встановлюється, що 05.04.2022 Восьмим апеляційним адміністративним судом від ТзОВ «Вейст-Буд» отримано клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів на підтвердження понесених позивачем судових витрат на правову допомогу, яке подано через засоби поштового зв`язку 29.03.2022. Оскільки після завершення апеляційного провадження справу було повернуто до Волинського окружного адміністративного суду таке клопотання було скеровано для долучення до матеріалів справи.

Клопотання про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу та пакет документів, які свідчать про понесені витрати, позивачем подано через засоби поштового зв`язку лише 26.04.2022 та зареєстровано в суді апеляційної інстанції 02 травня 2022 року.

Апеляційний суд наголошує, що докази, які підтверджують розмір понесених витрат на правничу допомогу, дійсно можуть бути подані і після ухвалення рішення суду, проте згідно вимог ч. 7 ст. 139 КАС України, такі докази мають бути подані виключно протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

При цьому, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду по даній справі було прийнято 15 березня 2022 року, а відповідну заяву було направлено до суду 29 березня 2022 року, тобто заяву було подано з пропуском строку, встановленого ч. 7 ст. 139 КАС України.

Верховний Суд неодноразово викладав позицію про те, що можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правову допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановлені процесуальним законодавством, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі 755/9215/15-ц, постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30 липня 2021 року у справі 320/5975/20, від 17 березня 2020 року у справі №520/8309/18.

Щодо посилань заявника, що повний текст рішення виготовлено 24.03.2022 та отримано на електронну адресу, а тому заявником дотримано усіх строків щодо звернення до суду із заявою про розподіл судових витрат, колегія суддів зазначає, що процесуальний закон не пов`язує відлік строку на подання до суду доказів понесення витрат на правничу допомогу із отриманням копії повного тексту судового рішення, а відлік процесуального строку в даному випадку починається саме з моменту ухвалення рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 139 КАС України, за відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку, така заява залишається без розгляду.

Колегія суддів наголошує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Щодо поданого представником позивача клопотання про визнання поважною причин пропуску строку для подання клопотання про винесення додаткового рішення щодо витрат судових витрат, слід звернути увагу на те, що строк, встановлений ч.7 ст.139 КАС України, є імперативним та не підлягає поновленню або продовженню у випадку його пропуску. Так, у випадку пропуску такого строку Кодексом адміністративного судочинства України чітко передбачено процесуальний наслідок - відповідна заява підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючи, що позивачем або його представником не було подано до суду протягом встановленого законом строку доказів понесених витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового судового рішення та наявність правових підстав для повернення зазначеної заяви без розгляду, у відповідності до вимог ч. 7 ст. 139 КАС України.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст. 132, 134, 139, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката Денисюка О.І., який діє від імені та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Вейст-Буд» про ухвалення додаткового рішення у справі № 140/9151/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вейст-Буд» до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України про відмову в реєстрації податкових накладних, зобов`язання вчинити дії - без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник