Справа № 360/921/22
Суддя: С.В. Кисіль
Дата ухвалення: 2022-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

31 травня 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/921/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисіль С. В., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі позивач), в інтересах якого звернувся адвокат Данилова Катерина Артурівна (далі представник позивача), до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в Миколаївській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в Луганській області), в якому після уточнення позовних вимог позивач просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 17 січня 2022 року № 61 про відмову позивачу у перерахунку розміру довічного грошового утримання судді у відставці за заявою від 14 січня 2022 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити перерахунок позивачу розміру довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Луганській області здійснити виплату позивачу перерахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року на підставі заяви від 14 січня 2022 року, зареєстрованої за № 824/8, та довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області від 20 грудня 2021 року № 2745/21-Вх, з урахуванням фактично сплачених сум.

Позовна заява мотивована тим, що позивача було обрано народним суддею Комунарського міського народного суду та 20 квітня 2000 року призначено на посаду судді Алчевського міського суду Луганської області довічно. Постановою Верховної Ради від 07 жовтня 2010 року № 2596-VІ позивача звільнено з посади судді Алчевського міського суду Луганської області у зв`язку з поданням заяви про відставку та наказом голови вказаного суду від 29 жовтня 2010 року № 206/2 звільнено з посади голови суду у зв`язку з поданням заяви про відставку. Таким чином, позивач станом на день звернення із адміністративним позовом є суддею у відставці.

На момент звільнення стаж роботи на посаді судді для отримання права на відставку становив 33 роки 10 місяців 03 дні. Позивач з 10 червня 2009 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Луганській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з листом ГУ ПФУ в Луганській області від 11 листопада 2021 року № 1200-0402-8/49858 позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 4972,49 грн та з 2012 року розмір довічного утримання позивача не змінювався.

Відповідно до частини четвертої статті 142 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій та статус суддів» (далі Закон № 1402-VIII) у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

У січні 2022 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Луганській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання відповідно до вимог Закону № 1402-VIII, додавши до заяви довідку Територіального управління ДСА України в Луганській області від 20 грудня 2021 року № 2745/21-Вг про розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді і яка станом на 01 грудня 2021 року складає 113508,00 грн.

Листом ГУ ПФУ у Луганській області від 18 січня 2022 року № 1200-0208-8/3062 повідомлено позивача про прийняття рішення № 61 про відмову у перерахунку розміру суддівської винагороди. Рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області від 17 січня 2022 року № 61 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу було відмовлено. Підставою для відмови у перерахуванні довічного утримання зазначено визнання неконституційними положень пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2022 року № 2-р/2020. Окрім того, зазначено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 2021 рік не змінився у порівняні з розміром на 2020 рік, а отже й розмір суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді не змінився.

З посиланням на положення статей 9, 19, 22, 126 Конституції України, Рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020, позивач вважає протиправним і таким, що підлягає скасуванню оскаржуване рішення та просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 07 лютого 2022 року позовну заяву позивача залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.

Ухвалою від 22 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні).

ГУ ПФУ в Миколаївській області позов не визнало, про що подало відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач 1 зазначив, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Луганській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на підставі Закону № 1402-VIII, що обчислене відповідно до Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 2453).

Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Луганській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням довідки про суддівську винагороду від 20 грудня 2021 року № 2745/21-Вг, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Луганській області станом на 21 грудня 2021 року.

Рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області, що прийнято за принципом екстериторіальності 17 січня 2022 року за № 61 було відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням довідки про суддівську винагороду від 20 грудня 2021 року № 2745/21-Вг, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Луганській області станом на 21 грудня 2021 року.

Пунктом 25 Розділу ХІІ Закону № 1402-VIII визначено порядок обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до частини четвертої статті 142 Закону № 1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Відповідно до пункту 2 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1 (далі Порядок № 3-1) до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду (довідка про винагороду судді КСУ) працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

Відповідно до пункту 24 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII розмір посадового окладу судді місцевого суду з 1 січня 2020 року становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Пунктом 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

Рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 пункт 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII визнано таким, що не відповідає Конституції України. Однак, зазначеним рішенням не врегульовано порядок перерахунку вже призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Будь-якого нормативно-правого акту, яким би було врегульовано порядок здійснення такого перерахунку прийнято також не було.

Отже, оскільки після визнання неконституційним пункт 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII не врегульовано порядок здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, то підстави для здійснення перерахунку відсутні. Законом України від 15 грудня 2020 року № 1085-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік» (далі Закон № 1085) передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня складає 2102,00 грн.

Оскільки розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді станом на 01 січня 2021 року не змінився в порівнянні з розміром, визначеним станом на 01 січня 2020 року, відповідно і не змінився розмір суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді, то відсутні підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі частини четвертої статті 142 Закону № 1402-VIII, тому рішення від 17 січня 2022 року № 61 є правомірним і не підлягає скасуванню.

З урахуванням викладеного, відповідач 1 просить відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

ГУ ПФУ в Луганській області позов не визнало, про що подало відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач 2 зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України з 10 червня 2009 року та з 10 червня 2010 року отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

На момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці його виплата регулювалась Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI .

13 січня 2022 року від позивача засобами поштового зв`язку (листом з описом вкладення) до відділу обслуговування громадян № 6 Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Луганській області надійшла заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 10 січня 2022 року (заява відповідає формі, затвердженої Порядком № 22-1), зареєстрована за вхід. № 824/8, та довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, видана Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Луганській області 20 грудня 2021 року № 2745/21-Вх, станом на 01 грудня 2021 року.

У даному випадку органом призначення за принципом екстериторіальності визначено ГУ ПФУ в Миколаївській області.

При цьому, ГУ ПФУ в Луганській області по заяві від 10 січня 2022 року рішення про відмову у перерахунку пенсії від 17 січня 2022 року № 61 не приймало, заяву від 10 січня 2022 року, зареєстровану 13 січня 2022 року, з доданими до неї документами не розглядало.

З урахуванням викладеного, відповідач 2 просить відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Користуючись правом на подання заяв по суті справі, представником позивача подана відповідь на відзив від 26 травня 2022 року № 26-05/2022-1.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) є суддею Алчевського міського суду Луганської області у відставці, про що свідчать постанова Верховної Ради України від 07 жовтня 2010 року № 2596-VI «Про звільнення суддів», трудова книжка від 03 вересня 1966 року, та з 10 червня 2009 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Луганській області як отримувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці складає 90 % розміру заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді, тобто 4972,49 грн.

10 січня 2022 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Луганській області із заявою, зареєстрованою 13 січня 2022 року за вхід. № 824/8, про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, разом з якою згідно з розпискою-повідомленням надала довідку Територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області від 20 грудня 2021 року № 2745/21-Вих.

Дослідженням довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області від 20 грудня 2021 року № 2745/21-Вих про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці встановлено, що станом на 01 грудня 2021 року суддівська винагорода позивача, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 113508,00 грн, у тому числі: посадовий оклад 63060,00 грн, доплата за вислугу років (80 %) 50448,00 грн. Вказано, що довідка видана на підставі особового рахунку судді, працюючого на відповідній посаді за грудень 2021 року.

Рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області від 17 січня 2022 року № 61 про відмову в перерахунку пенсії позивачу відмовлено в перерахунку щомісячного довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» з тих підстав, що: Рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 у справі № 1-15/2018(4086/16) не містить положень щодо порядку його виконання; розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді станом на 01 січня 2021 року не змінився в порівнянні з розміром, визначеним станом на 01 січня 2020 року, відповідно і не змінився розмір суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Також у статті 126 Конституції України зазначено, що підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням (пункт 4 частини п`ятої).

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій та статус суддів» (далі Закон № 1402-VIII).

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Згідно з частиною першою статті 142 Закону № 1402-VIІІ суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (частина друга статті 142 Закону № 1402-VIІІ).

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону № 1402-VІІI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною четвертою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII).

Законом України від 16 жовтня 2019 року № 193-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07 листопада 2019 року, виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, якими передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

Розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:

а) для судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (пункт 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII).

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону № 1402-VIII зі змінами.

В указаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07 липня 2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне забезпечення або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв?язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесяти п`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

У зв`язку з викладеним Конституційний Суд України Рішенням від 18 лютого 2020 року у справі № 2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним.

Згідно з частиною першою статті 91 Закону України від 13 червня 2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 єдиною нормою, яка визначає порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, здійснення її перерахунку є стаття 142 Закону № 1402-VІІI.

Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 06 березня 2019 року у справі № 638/12586/16-а і від 11 лютого 2020 року у справі № 200/3958/19-а висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Разом з цим, набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин, до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним.

Отже, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону. Тобто, якщо це один день (втрата чинності повністю чи в окремій частині закону за рішенням Конституційного Суду України з дня його ухвалення), то цей строк закінчується о 24 години 00 хвилини цього дня. Відповідно, з 00 годин 00 хвилин наступного дня, з дати ухвалення відповідного рішення Конституційного Суду України, до правовідносин, що регулюється таким законодавством застосовується норма, що відповідає Конституції України, вступила у силу і діє.

Таким чином, судом установлено, що з наступного дня після дати ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 18 лютого 2020 року у справі № 2-р/2020, тобто з 19 лютого 2020 року, позивач набув право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону № 1402-VIII, який обумовлений відновленням раніше порушених прав позивача.

Такий висновок суду у повній мірі узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 16 червня 2020 року у зразковій справі № 620/1116/20.

Разом з тим, судом установлено, що позивачем право на перерахунок щомісячного довічного утримання судді у відставці у зв`язку з прийняттям Рішення Конституційним Судом України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 не реалізовано, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року не здійснений.

Пунктом 1 розділу ІІ «Звернення за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання» Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 20 березня 2017 року № 5-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 200/14891 (далі Порядок № 3-1), передбачено, що заява про перерахунок щомісячного довічного утримання та довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) (далі довідка про суддівську винагороду) або довідка про винагороду судді Конституційного Суду України для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді Конституційного Суду України у відставці (додаток 3) (далі довідка про винагороду судді КСУ) подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання. Довідка про суддівську винагороду (довідка про винагороду судді КСУ) працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди, видається судом (його правонаступником) (Конституційним Судом України).

Звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді (в разі збільшення розміру винагороди судді Конституційного Суду України), який працює на відповідній посаді (пункт 3 розділу ІІ «Звернення за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання» Порядку № 3-1).

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ «Документи, необхідні для призначення (перерахунку) щомісячного довічного утримання» Порядку № 3-1 до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду (довідка про винагороду судді КСУ) працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

Пунктом 4 розділу ІІ «Звернення за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання» Порядку № 3-1 регламентовано, що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Відповідно до пункту 1 розділу IV «Приймання, оформлення і розгляд документів органами, що призначають щомісячне довічне утримання» Порядку № 3-1 заява про призначення/перерахунок щомісячного довічного утримання реєструється в електронному журналі звернень органу, що призначає щомісячне довічне утримання. Заява про перерахунок щомісячного довічного утримання приймається органом, що призначає щомісячне довічне утримання, за наявності в судді всіх необхідних документів. Приймання, розгляд та опрацювання заяви та документів, необхідних для призначення (перерахунку) щомісячного довічного утримання, органами, що призначають щомісячне довічне утримання, здійснюється відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1).

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2017 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), після реєстрації заяви про призначення (перерахунок) пенсії та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З урахуванням пункту 4.2 Порядку № 22-1 органом, що приймав рішення за заявою позивача про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 10 січня 2022 року, визначено ГУ ПФУ в Миколаївській області, яке у межах спірних правовідносин має повноваження на здійснення спірного перерахунку, яке рішенням від 17 січня 2022 року № 61 відмовило позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Однак, з вищеописаних матеріалів справи судом установлено, що позивачем разом із заявою про перерахунок щомісячного довічного утримання подано довіку про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, яка є відмінною від дати, з якої у позивача виникло право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Так, разом із заявою від 10 січня 2022 року, зареєстрованою 13 січня 2022 року за вхід. № 824/8, про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачем подано до відповідача довідку Територіального управління Державної судової адміністрацій в Луганській області від 20 грудня 2021 року № 2745/21-Вг з інформацією про суддівську винагороду станом на 01 грудня 2021 року.

При цьому, після 18 лютого 2020 року прийняття Рішення Конституційним Судом України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020, жодних змін розміру складових суддівської винагороди судді не відбувалось. Тому суд погоджується з твердженнями відповідача 1, що у позивача відсутнє право на перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання з 01 грудня 2021 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрацій в Луганській області від 20 грудня 2021 року № 2745/21-Вг.

Суд також зауважує, що для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року у зв`язку з винесенням Рішення Конституційним Судом України у справі № 2-р/2020, позивачу на виконання вимог Порядку № 3-1 потрібно разом із заявою про перерахунок грошового утримання судді у відставці подати відповідачу довіку з інформацією про суддівську винагороду станом на 18 лютого 2020 року. Саме така довідка згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Порядку № 3-1 буде підставою для здійснення відповідного перерахунку.

Підсумовуючи викладене, судом встановлено, що, оскільки позивач звернулась до відповідача без дотримання вимог Порядку № 3-1, у відповідача відсутній обов`язок здійснити перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрацій в Луганській області від 20 грудня 2021 року № 2745/21-Вг з 18 лютого 2020 року, тому відповідач 1 правомірно відмовив позивачу в здійсненні перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 18 лютого 2020 року та прийняв рішення від 17 січня 2022 року № 61.

Разом з тим, позивач не позбавлений права звернутися до відповідача із повторною заявою про перерахунок щомісячного довічного утримання, додавши до цієї заяви довідку про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди, тобто станом на 18 лютого 2020 року.

Що стосується інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

З урахуванням наведеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вищевикладені факти та обставини є безумовною підставою для висновків суду, що позовні вимоги є необґрунтованими та в їх задоволенні слід відмовити, а інші доводи не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання даного позову покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Кисіль