Справа № 140/24/22
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2022-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

31 травня 2022 рокуЛуцькСправа № 140/24/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом керівника Ковельської окружної прокуратури до Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави звернувся з позовом до Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання протиправною бездіяльності щодо вчинення у відповідності до статті 335 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) дій, спрямованих на визнання пам`ятки архітектури місцевого значення - «Будівля поштової станції ХІХ сторіччя», площею 259,38 м.кв., яка розташована за адресою: вул. Луцька, 1-а, с. Воля-Любитівська, Ковельський район, безхазяйним майном та набуття права власності на вказане майно, та зобов`язання вчинити у відповідності до статті 335 ЦК України дії, спрямовані на визнання пам`ятки архітектури місцевого значення - «Будівля поштової станції ХІХ сторіччя», площею 259,38 м.кв., яка розташована за адресою: вул. Луцька, 1-а, с. Воля-Любитівська, Ковельський район, безхазяйним майном та набуття права власності на майно - пам`ятки архітектури місцевого значення - «Будівля поштової станції ХІХ сторіччя», площею 259,38 м.кв., яка розташована за адресою: вул. Луцька, 1-а, с. Воля-Любитівська, Ковельський район.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у с. Воля-Любитівська Ковельського району по вул. Луцька, 1-а розташована пам`ятка архітектури місцевого значення «Будівля поштової станції ХІХ сторіччя», яка взята на облік відповідно до рішення виконавчого комітету Волинської обласної ради народних депутатів № 76 від 03.04.1992, охоронний номер 175-м, та віднесена до пам`яток, які не підлягають приватизації. Між управлінням гуманітарного розвитку Ковельської районної державної адміністрації та Колодяжненською сільською радою на вказану пам`ятку архітектури 01.07.2021 укладено охоронний договір № 342, за умовами якого відповідач є користувачем даної пам`ятки архітектури.

Проте, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: вул. Луцька, 1-а, с. Воля-Любитівська, Ковельський район, за Любитівською сільською радою та Колодяжненською сільською радою як правонаступником майнових прав та обов`язків Любитівської сільської ради, як і відсутні відомості про взяття на облік згаданого об`єкту нерухомого майна як безхазяйного.

Невзяття на облік нерухомого майна пам`ятки архітектури місцевого значення - «Будівля поштової станції ХІХ сторіччя» як безхазяйного, відсутність будь-яких відомостей про власника цього майна, а також невжиття органом місцевого самоврядування заходів до визнання права власності на згаданий об`єкт за територіальною громадою призводить до того, що вказана пам`ятка архітектури може протиправно використовуватися фізичними чи юридичними особами, а також з наведених підстав на останній неможливо проводити будь-які ремонтні, реставраційні чи інші роботи, пов`язані із збереженням та схоронністю об`єкта культурної спадщини.

Прокурор вказує, що всупереч вимогам законодавства, відповідачем більше одного року не вжито жодних дієвих заходів, спрямованих на визнання об`єкту нерухомого майна - пам`ятку архітектури місцевого значення - «Будівля поштової станції ХІХ сторіччя» безхазяйним майном, а також на набуття права власності на це майно, чим допущено протиправну бездіяльність. Зокрема, відповідачем: не подано до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, заяву про взяття на облік вказаної пам`ятки архітектури, як безхазяйної нерухомої речі; не опубліковано у друкованих засобах масової інформації оголошення про взяття на облік пам`ятки архітектури, як безхазяйної нерухомої речі; після спливу одного року з дня взяття на облік пам`ятки архітектури не подано до суду заяву про її передання у комунальну власність; не подано до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, заяву про державну реєстрацію на підставі судового рішення права власності на пам`ятку архітектури.

Прокурор зазначає, що орган, уповноважений державою звертатися до суду з позовом з цього питання, відсутній, та у даному випадку порушення допущено самою відповідачем, що є органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, а тому прокурор звертається до суду самостійно.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 54).

Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, з огляду на таке.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За визначенням пунктів 1, 2 та 7 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з частинами третьою - п`ятою статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII) визначено, що на прокуратуру покладається функція ) представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12розділу III Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно із частиною третьою статті 23 Закону № 1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

У контексті зазначених норм можна зробити висновок, що в адміністративному процесі прокурор набуває статусу позивача в разі, якщо певними діями, рішеннями чи бездіяльністю порушено інтерес держави у публічних правовідносинах, а орган, який уповноважений реалізовувати або захищати такий інтерес, відсутній або в силу закону не наділений повноваженнями самостійно звертатися до суду.

У такому випадку прокурор здійснює квазіпредставницьку функцію, виступаючи в інтересах певного органу державної влади, однак, в адміністративному судочинстві прокурор не може набувати статусу сторони у справі із самостійними інтересами, правами та обов`язками, крім випадків, коли це прямо передбачено нормами КАС України.

При цьому, суд наголошує, що за змістом статті 2 КАС України метою вирішення спору у сфері публічно-правових відносин є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Проте, у даному спорі прокурор не реалізовує публічно-владні управлінські функції стосовно відповідача та не здійснює представництво будь-якого державного органу, оскільки зі спору вбачається, що його предметом є ухилення сільської ради від вжиття заходів щодо оформлення безхазяйного майна, а саме пам`ятки архітектури, що, на думку прокурора, призводить до того, що вказана пам`ятка архітектури може протиправно використовуватися фізичними чи юридичними особами, а також на останній неможливо проводити будь-які ремонтні, реставраційні чи інші роботи, пов`язані із збереженням та схоронністю об`єкта культурної спадщини.

Вирішення адміністративним судом спору, який виник між прокурором та сільською радою, не відповідатиме меті ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, оскільки зводитиметься до розгляду державою в особі уповноваженого нею органу (суду) спору між іншими її органами, тобто спору держави із самою собою. Невідповідність меті вирішення публічно-правового спору та завданням адміністративного судочинства обумовлює потребу розв`язання такого спору в межах існуючих адміністративних процедур, а не в судовому порядку.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 19 КАС України справами у публічно-правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, є, зокрема, спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Вирішення судом так званого компетенційного спору між суб`єктами владних повноважень у широкому розумінні спрямоване саме на захист прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, оскільки сприяє досягненню юридичної визначеності у відносинах між особами приватного права та органами державної влади.

Проте, спір між прокуратурою та сільською радою щодо примусу до виконання своїх функцій не є компетенційним, можливість його вирішення адміністративним судом КАС України не передбачена. При цьому, у цій справі поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» необхідно тлумачити як поняття, що стосується спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду. А тому такий спір між державними органами не може бути вирішений у судах жодної юрисдикції.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.08.2021 у справі № 814/1433/18 та в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховуються при вирішенні цієї справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням наведеного, провадження у даній справі належить закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України.

Згідно із частиною першою статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини другої статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Як передбачено частинами першою, другою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За приписами пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відтак, оскільки провадження у цій справі закрито з інших підстав, ніж у зв`язку з відмовою позивача від позову, а саме на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, тому Волинській обласній прокуратурі необхідно повернути з бюджету судовий збір в сумі 2270,00 грн., сплачений платіжним дорученням від 22.12.2021 № 3055 (а. с. 14, 53).

Керуючись статтями 132, 143, пунктом 1 частини першої статті, частиною другою 238, статтею 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом керівника Ковельської окружної прокуратури до Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії закрити.

Повернути Волинській обласній прокуратурі (ідентифікаційний код 02909915) з бюджету судовий збір в розмірі 2270 гривень 00 копійок (дві тисячі двісті сімдесят гривень нуль копійок), сплачений платіжним дорученням від 22 грудня 2021 року № 3055.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.М.Валюх