Справа № 340/11300/21
Суддя: Г.П. Казанчук
Дата ухвалення: 2022-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/11300/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Казанчук Г.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В И К Л А Д О Б С Т А В И Н:

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Анапріюка А.С., звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградської області щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії па підставі довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, виданої Департаментом з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України від 29.09.2021 року №9/3-938 станом на 05.03.2019 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (м. Кропивницький, вул. Соборна, буд. 7Л, код ЄДРПОУ - 20632802) провести з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії. Департаменту з питані) виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України від 29.09.2021 року №9/3-938 з урахуванням усіх видів грошового забезпечення та в розмірі 79% від грошового забезпечення з 01.04.2019 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 100% розміру підвищеної пенсії з 05.03.2019 (із врахуванням раніше виплачених сум) та компенсацію втрат частини доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків їх виплати. Також адвокат Анапріюк А.С. просить суд стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати в сумі 15908 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що Департаментом з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України 29.09.2021 року була складена довідка №9/3-937 із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії станом на 05.03.2019 року для проведення перерахунку пенсії з 01.04.2019 року. Після чого позивач звернувся до ГУ Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про проведення перерахунку його пенсії на підставі вказаної довідки. У заяві позивач також просив пенсійний орган провести перерахунок та виплату пенсії в розмірі 79% від грошового забезпечення з моменту визначеним постановою КМУ №103 від 21.03.2018 р., а саме з 01.04.2018 року а також провести донарахування коштів, що були несплачені відповідно до Постанови №103 щодо обмеження виплат перерахованих сум підвищених пенсій. За результатом розгляду заяви пенсійний орган повідомив про те, що нових рішення про порядок і умови проведення перерахунку військовим пенсіонерам Кабінетом Міністрів України не приймалось, отже проводити перерахунок пенсій згідно із наданою довідкою немає законних підстав. Такі дії відповідача позивач вважає протиправними та такими, що спрямовані на перешкоджання реалізації ним своїх законних прав.

Ухвалою судді від 10.01.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) (а.с.31-32), сторонам встановлено порядок та строки для виконання процесуальних дій.

Представником відповідача до суду надано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що правові підставі для виготовлення Департаментом з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України нової довідки про розмір грошового забезпечення, що враховуються для перерахунку пенсій, із зазначенням складових на яких наполягає позивач, та направлення її до пенсійного фонду наразі відсутні, оскільки після 01.03.2018 року грошове забезпечення військовослужбовців не підвищувалось, а Кабінетом Міністрів України не приймалися інші рішення щодо перерахунку пенсій військовослужбовців.

Також представник відповідача зазначив, що на момент останнього перерахунку пенсії позивача Постанови №103 та №804 були чинними, а тому у 2019 році виплата підвищення здійснювалась в розмірі 75% суми такого підвищення, визначеної станом на 01.03.2018 року.

Додатково відповідач зазначив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1279 від 16.12.2020 року "Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги" з квітня 2021 року фінансування виплат пенсій здійснюється централізовано Пенсійним фондом України, а ГУ ПФУ в Кіровоградській області не має таких функцій.

Представник відповідача у відзиві також заперечив проти позовним вимог позивача в частині виплати йому компенсації втрати частини доходу, оскільки право на компенсацію втрати частини доходу виникає у особи в момент отримання доходу. В той час як позивач просить суд нарахувати компенсацію на ще ненараховані суми пенсії, що не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", за порушення строків виплати яких сплачується компенсація. Представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову. Доводячи правомірність дій відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії позивача також посилається на пропущення позивачем строку звернення до суду з позовними вимогами про перерахунок пенсії.

У період з 24.01.2022 року по 28.01.2022 року включно суддя Казанчук Г.П. перебувала на лікарняному.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі позивач) є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує пенсію за вислугу років по лінії державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 за №2262-ХІІ.

Департаментом з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України позивачу складено нову довідку про розмір грошового забезпечення №9/3-937 від 29.09.2021 року із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії станом на 05.03.2019 року (а.с.13).

В подальшому позивач звернувся до ГУ Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою від 22.10.2021 року про проведення перерахунку пенсії на підставі вказаної довідки (а.с.14-15). У заяві позивач також просив пенсійний орган провести перерахунок та виплату пенсії в розмірі 79% від грошового забезпечення з моменту визначеним постановою КМУ №103 від 21.03.2018 р., а саме з 01.04.2018 року а також провести донарахування коштів, що були несплачені відповідно до Постанови №103 щодо обмеження виплат перерахованих сум підвищених пенсій.

Листом від 29.10.2021 року №8151-9031/В-04/8-1100/21 (а.с.16-17) пенсійний орган повідомив позивача про те, що у 2018 році позивачу було проведено перерахунок пенсії. Будь-яких інших рішень про перерахунок пенсій військовим пенсіонерам Урядом не приймалось, а тому відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії згідно х довідкою про грошове забезпечення від 24.09.2021 року №9/3-937 (а.с.16-17).

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, тому звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб, врегульовані Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-ХІІ від 09.04.1992.

Згідно з частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 63 Закону №2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Згідно з частиною третьою статті 63 Закону №2262-ХІІ перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, яка набрала чинності 01.03.2018, та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Зокрема, постановою № 704 установлено такі додаткові види грошового забезпечення:

- надбавка за особливості проходження служби в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, порядок та умови виплати якої визначається керівниками державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою (абзац четвертий підпункту 1 пункту 5 постанови № 704);

- надбавка за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) особам рядового і начальницького складу (підпункт 6 пункт 6 постанови № 704).

При цьому, підпунктом 2 пункту 5 постанови №704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, 21.02.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (далі - Постанова № 103).

Пунктом 1 Постанови № 103 визначено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом № 2262-ХІІ до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 103 виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01.01.2018 у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75 відсотків; з 01.01.2020 - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.

Також, пунктом 6 Постанови № 103 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - постанова КМУ № 45), а саме, у Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженому постановою КМУ № 45,

- пункт 5 викладено в наступній редакції: Під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

- додаток 2 до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" викладено в новій редакції, в якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, постановою Верховного Суду від 12.11.2019, в адміністративній справі № 826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Зобов`язано Кабінет Міністрів України невідкладно після набрання рішенням суду законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним в окремій його частині у виданні, в якому було офіційно оприлюднено нормативно-правовий акт.

Зі змісту вказаного рішення Окружного адміністративного суду м. Києва суд убачає, що Постанова № 103 в наведеній частині визнана протиправною та нечинною у зв`язку з тим, що відповідач, визначаючи новий порядок перерахунку раніше призначених пенсій, не враховував всі види грошового забезпечення військовослужбовців, вичерпний перелік яких встановлений Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", і які відображають умови, особливості військової служби кожної особи, яка має право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

У постанові Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 826/3858/18 суд касаційної інстанції серед іншого вказав на те, що до повноважень Кабінету Міністрів України не входить зміна структури грошового забезпечення, а приводом для перерахунку пенсій є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій, саме розмір якого, а не складові, можуть змінюватись Кабінетом Міністрів України. Разом з цим, до моменту отримання належної довідки від відповідача у пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії позивача.

Відповідно до частини другої статті 255 КАС України рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 набрало законної сили 05.03.2019.

Таким чином, з набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/3858/18 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, оскільки з цієї дати позивач має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою № 704 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ та статті 9 Закону України № 2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Верховний Суд в рішенні від 17.12.2019 у зразковій справі № 160/8324/19 дійшов висновку про те, що дії відповідача щодо відмови позивачу у підготовці та наданні до ГУ ПФУ оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019 є неправомірними, а тому відповідача належить зобов`язати скласти та подати до ГУ ПФУ нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача, станом на 05.03.2019, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХІ, статті 9 Закону № 2011-XII та з врахуванням положень постанови №704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 (першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії) перерахунку основного розміру пенсії позивача".

Тобто у позивача з 05.03.2019 року з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/3858/18 виникли підстави для перерахунку його пенсії, призначеної згідно із Законом №2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, оскільки з цієї дати він має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою №704 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ та статті 9 Закону №2011-ХІІ.

Як встановлено судом, Департаментом з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України надано пенсійному органу нову довідку №9/3-937 від 29.09.2021 року про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.

Підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком №45, повідомляють відповідний орган Пенсійного фонду України.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 р. у справі №553/3619/16-а.

При цьому перерахунок може бути здійснено після надходження до органу Пенсійного фонду довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій військовослужбовців.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що у відповідача у зв`язку з отриманням довідки №9/3-937 від 29.09.2021 року про грошове забезпечення позивача станом на 05.03.2019 року виник обов`язок проведення перерахунку пенсії позивача.

Проте, зазначений обов`язок виконаний відповідачем не був. Більш того, як свідчать матеріали справи, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, відмовило позивачу у перерахунку його пенсії на підставі зазначеної довідки після виникнення підстав для проведення перерахунку та виплати, чим вчинило протиправну бездіяльність, яка безпосередньо впливає на права та інтереси позивача.

Щодо визначення строку, з якого повинно бути проведено перерахунок пенсії, то суд зазначає, що відповідно до пункту 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону.

Згідно із частинами другою і третьою статті 51 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Вказані правові висновки викладені у рішенні Верховного Суду від 17.12.2019 року у зразковій справі №160/8324/19.

Таким чином, обов`язок на перерахунок пенсії позивача виникає з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягли за собою зміну розміру пенсії, а саме з 01.04.2019 року.

Доводи відповідача про пропущення строку звернення до суду з позовом суд відхиляє, оскільки строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з не проведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає. Вказане визначено частиною 3 статті 51 Закону України Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Зазначена права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.03.2019 у справі №806/1952/18 (адміністративне провадження №К/9901/66396/18).

Щодо похідної вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії в розмірі 79% від грошового забезпечення ОСОБА_1 суд зазначає, що під час вчинення відповідачем протиправної бездіяльності останнім не вирішувалось питання визначення відсоткового розміру його пенсії. Відповідач заперечував саме право позивача на перерахунок пенсії по новій довідці, що в свою чергу свідчить на передчасність даної позовної вимоги. Тому похідна вимога у зазначеній частині задоволенню не підлягає виключно з причин її передчасності, оскільки відповідно до положень частини 1 статті 5 КАС України судовому захисту підлягають порушенні права, свободи та інтереси особи.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Пенсійного фонду України в Кіровоградській області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 100% розміру підвищеної пенсії з 05.03.2019 (із врахуванням раніше виплачених сум) суд убачає, що представник позивача фактичного просить суд зобов`язати відповідача здійснити позивачу виплату перерахованої пенсії з 05.03.2019 року без урахування розстрочки, передбаченої пункту 2 Постанови КМУ № 103.

Відносно вказаної позовної вимоги суд зазначає, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року в адміністративній справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року, пункти 1, 2 постанови КМУ №103 визнані протиправними та нечинними. Ці судові рішення набрали законної сили 05.03.2019 року. Оскільки з 05.03.2019 року пункт 2 постанови КМУ №103 втратив чинність, тому з цього моменту відпали підстави для обмеження виплати позивачу пенсії, передбачені цією нормою. Отже, наразі відсутній спір стосовно того, що ГУ ПФУ в Кіровоградській області, після винесення судового рішення буде вживати дії щодо виплати позивачу різниці пенсії з урахуванням обмежень, визначених у постанові КМУ №103, які станом на сьогоднішній день є нечинними.

Таким чином, вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки фактично є передчасними.

Разом із тим, надаючи оцінку вимогам позивача щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року №2050-III (далі - Закон №2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 Закону №2050-III зазначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно зі статтею 3 Закону №2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до статті 4 Закону №2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Пунктом другим Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 (далі - Порядок №159) передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001 року.

Згідно з пунктом 3 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Відповідно до пункту 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що компенсації підлягають нараховані грошові доходи, зазначені у пункті 3 вказаного Порядку, разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у разі затримки їх виплати на один і більше календарних місяців.

Таким чином, компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію позивач набуває в момент отримання доходу.

Верховний Суд вже неодноразово висловлював правову позицію про те, що у відповідності до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація частини доходів проводиться тільки у випадку, якщо такі доходи були нараховані, але були затримані строки їх виплати. Основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу. Тобто виплата компенсації втрати частини доходу за Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» можлива лише у разі наявності факту виплати основної суми доходу в розумінні цього Закону.

Оскільки, як встановлено судом, суми пенсії (на які має право позивач на підставі нової довідки) відповідачем позивачу не нараховані і не виплачені у зв`язку з тим, що відповідач заперечував право позивача на їх отримання, тому передбачені законом підстави для виплати позивачу компенсації втрати частини доходів відсутні, а тому у цій частині в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у постанові від 06.04.2022 у справі №643/1808/17, від 28.12.2021 у справі №813/3055/17, від 01.04.2021 у справі №120/4555/18-а, від 04.03.2021 у справі №520/34/17 та від 17.09.2020 у справі №300/544/19, від 16.04.2020 у справі №200/11292/19-а та від 05.03.2020 у справі №140/1547/19.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 908 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.25).

Суд звертає увагу на те, що даним рішенням позовну вимогу, яка є основною - задоволено в повному обсязі, в той час як похідну позовну вимогу (про зобов`язання відповідача вчинити певні дії) задоволено частково.

Таким чином, враховуючи положення статті 139 КАС України та часткове задоволення позову суд дійшов висновку про те, що на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у повному розмірі 908 гривень за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

У пункті 4 прохальної частини позову позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.

До позовної заяви додано копію договору про надання правничої допомоги №01/12-2021/1 від 01.12.2021 року, додаткову угоду №1 від 01.12.2021 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 22.12.2021 року, ордер серії АА №1143364 на надання правничої (правової) допомоги та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.18-22).

Суд, розглянувши питання стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, зазначає наступне.

Згідно з частинами першою третьою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною четвертою статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно частини 5 статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 134 КАС України).

Частиною 7 статті 134 КАС України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Як свідчать матеріали справи, між позивачем і адвокатом Анапріюком Андрієм Сергійовичем укладено Договір про надання професійної правничої допомоги від №01/12-2021/1 від 01.12.2021, відповідно до якого оплата за цим договором визначається і здійснюється у порядку визначеному в додаткових угодах до даного договору.

У додатковій угоді №1 від 01.12.2021 року вказано, що вартість наданих адвокатом послуг за договором про надання професійної правничої допомоги (гонорар адвоката) проводиться за наступним розрахунком:

- вартість підготовки позовної заяви 5000 грн.;

- одна година роботи адвоката коштує не менше 1000 грн.;

- вартість підготовки одного документу не менше 1000 грн.;

- участь адвоката у судовому засіданні коштує не менше 1000 грн. за одну годину та не може бути менше, незалежно від його тривалості.

Пунктами 4, 5 та 6 додаткової угоди №1 встановлено наступне:

- клієнт сплачує адвокату 10000 грн. не пізніше 10 днів після оголошення судового рішення Кіровоградським окружним адміністративним судом про визнання дій ГУ ПФУ в Кіровоградській області протиправними та зобов`язання вчинити дії для збільшення розміру пенсії за вислугою років;

- залишок гонорару клієнт сплачує адвокату після набрання судовим рішенням законної сили;

- загальна сума гонорару, яку сплачує клієнт за подання позовної заяви та представництво інтересів щодо отримання судового рішення не може бути меншою, ніж 15000 грн.

Відповідач у відзиві вказує, що розмір витрат на правничу допомогу не відповідає ані складності справи, ані обсягу роботи.

Суд відмічає, що згідно умом додаткової угоди №1 частина гонорару (10000 грн.) підлягає сплаті «протягом 10 днів після оголошення судового рішення Кіровоградським окружним адміністративним судом», а залишок гонорару - «після набрання судовим рішенням законної сили». Відтак надати до суду докази сплати, позивач не може. Отже, ненадання таких доказів не є підставою для відмови у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу

Однак, суд акцентує увагу на тому, що при вирішення витання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та умовами договору.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вказана позицій узгоджується з висновками Верховного Суду у постанові від 22.12.2020 у справі № 520/8489/19.

Беручи до уваги зміст виконаних робіт (наданих послуг), суд вважає, що витрати на правничу допомогу за такі послуги є неспівмірними та завищеними, оскільки складання позовної заяви та формування додатків до неї (копії документів: РНОКПП, пенсійного посвідчення, довідки від 29.09.2021, заяви на перерахунок пенсії та листа Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області) не вимагало значних зусиль адвоката. Окрім того, відповідно до статті 12 КАС України дана категорія адміністративної справи відноситься до незначної складності та згідно статті 263 КАС України розглядається у письмовому провадженні, тобто без виклику в судове засідання сторін. Відтак подане представником позивача разом із позовною заявою клопотання про проведення судового засідання у цій справі за його участі як представника в режимі відеоконференції є необґрунтованим та недоцільним. Про необґрунтованість вказаного клопотання також свідчить те, що представник позивача - адвокат Анапріюк Андрій Сергійович в клопотанні посилається на норми зокрема й на норми ГПК України, якими не регулюється питання розгляду справ в порядку адміністративного судочинства. Також зі змісту згадуваного клопотання суд убачає, що адвокат був впевнений, що дана справа буде розглянута за правилами загального позовного провадження, що суперечить нормам КАС України, зокрема частині 4 статті 12 КАС України, у якій визначено перелік справ, спори у яких розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження.

Отже, оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи, враховуючи предмет спору, конкретні обставини справи, суть наданих послуг, заперечення відповідача щодо суми відшкодування гонорару адвоката, а також висновок суду про часткове задоволення позову, суд вважає, що заявлений до відшкодування їх розмір (15000 грн.) є надмірним.

Виходячи із критеріїв, визначених частинами 3 і 5 статті 134 КАС України та частиною 9 статті 139 КАС України, з урахуванням висновку суду про часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне зменшити витрати на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача до 1500 грн.

Керуючись статями 132, 139, 143, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградської області (вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, яка полягала у не проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України №9/3-938 від 29.09.2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити з 01.04.2019 року ОСОБА_1 перерахунок пенсії на підставі довідки Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України №9/3-938 від 29.09.2021 року та виплатити різницю між фактично отриманими і належними до сплати сумами пенсії.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 гривень та по сплаті професійної правничої допомоги у розмірі 1500 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області ().

Копію рішення суду направити сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. Казанчук