Справа № 320/4666/22
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2022-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

31 травня 2022 року м. Київ № 320/4666/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши в місті Києві позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування розпорядження, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

до суду звернувся ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (, адреса: вул. Андрія Саєнка, буд. 10, м. Фастів, Київська область, 08500) в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження від 14.01.2022 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо призначення ОСОБА_1 з 01.12.2021 року пенсії по інвалідності в розмірі 14256,74 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в частині ненарахування ОСОБА_1 пенсії з врахуванням рішень Березанського міського суду від 27.05.2011 по справі №2-а-794/2011 та Київського окружного адміністративного суду від 01.10.2018 по справі №810/3940/18 та розпорядження від 28.10.2021 року у розмірі 19340,00 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області нарахувати з 01.12.2021 року ОСОБА_1 пенсію з врахуванням рішень Березанського міського суду від 27.05.2011 по справі №2-а-794/2011 та Київського окружного адміністративного суду від 01.10.2018 по справі №810/3940/18 та розпорядження від 28.10.2021 року у розмірі 19340,00 грн. з врахуванням вже здійснених виплат.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття провадження у цій справі, з урахуванням положень статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом, суд звертає увагу на таке.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що відповідач відмовляється виконувати рішення Березанського міського суду від 27.05.2011 по справі №2-а-794/2011, яким зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Березань зробити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за понаднормовий стаж з 01 січня 2011 року відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", із збільшенням пенсії за кожен відпрацьований понад 20 років рік на один процент від заробітку але не більше 75% заробітку, та рішення Київського окружного адміністративного суду від 01.10.2018 по справі №810/3940/18, яким зобов`язано Баришівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області застосувати до пенсії ОСОБА_1 за віком величину оцінки одного року страхового стажу 1,35%, починаючи з 31.01.2018.

Таким чином у цій частині, враховуючи предмет і підстави позову, позовні вимоги позивача зводяться до оскарження бездіяльності відповідача щодо невиконання вищевказаних судових рішень.

Оцінюючі доводи позивача, суд виходить з такого.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Таким чином, виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 Європейський суд вказав, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

В свою чергу, відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд звертає увагу, що вищезазначені норми процесуального закону мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а, від 06.02.2019 у справі № 816/2016/17.

З аналізу предмета спору у цій справі суд дійшов висновку, що він фактично спрямований на виконання інших судових рішень, а саме рішення Березанського міського суду від 27.05.2011 по справі №2-а-794/2011 та Київського окружного адміністративного суду від 01.10.2018 по справі №810/3940/18.

Суд зауважує, що саме невиконання вказаних рішень зазначено позивачем в якості підстави цього позову, у зв`язку з чим такі твердження не можуть бути не взяті судом до уваги чи на власний розсуд розтлумачені як такі, що не пов`язані з виконанням цього судового рішення.

За вказаних обставин суд зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправною бездіяльності відповідача, вчиненої або не вчиненої на виконання рішення суду. Проте спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Відтак, спір у справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

За вказаних обставин, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися її права, свободи чи інтереси, то вона повинна була звертатися до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

У зв`язку з цим, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.08.2019 у справі №522/10140/17.

Враховуючи наведене суд вважає, що у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в частині позовних вимог щодо:

- визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в частині ненарахування ОСОБА_1 пенсії з врахуванням рішень Березанського міського суду від 27.05.2011 по справі №2-а-794/2011 та Київського окружного адміністративного суду від 01.10.2018 по справі №810/3940/18 та розпорядження від 28.10.2021 року у розмірі 19340,00 грн.;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області нарахувати з 01.12.2021 року ОСОБА_1 пенсію з врахуванням рішень Березанського міського суду від 27.05.2011 по справі №2-а-794/2011 та Київського окружного адміністративного суду від 01.10.2018 по справі №810/3940/18 та розпорядження від 28.10.2021 року у розмірі 19340,00 грн. з врахуванням вже здійснених виплат слід відмовити на підставі пункту 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170, 171, 240, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування розпорядження, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог щодо:

- визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в частині ненарахування ОСОБА_1 пенсії з врахуванням рішень Березанського міського суду від 27.05.2011 по справі №2-а-794/2011 та Київського окружного адміністративного суду від 01.10.2018 по справі №810/3940/18 та розпорядження від 28.10.2021 року у розмірі 19340,00 грн.;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області нарахувати з 01.12.2021 року ОСОБА_1 пенсію з врахуванням рішень Березанського міського суду від 27.05.2011 по справі №2-а-794/2011 та Київського окружного адміністративного суду від 01.10.2018 по справі №810/3940/18 та розпорядження від 28.10.2021 року у розмірі 19340,00 грн. з врахуванням вже здійснених виплат.

Роз`яснити позивачеві, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали надіслати (видати) позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Панченко Н.Д.