Справа № 360/8626/21
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2022-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

30 травня 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/8626/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 28 грудня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Рубіжанської міської ради Луганської області (далі - відповідач) з такими позовними вимогами:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 11 серпня 2021 року № 14/137 про відмову в наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га, кадастровий номер :04:001:0004, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на землях Рубіжанської міської ради Луганської області;

зобов`язати відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га, кадастровий номер :04:001:0004, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на землях Рубіжанської міської ради Луганської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20 квітня 2021 року позивач звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, безоплатно позивачу у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 га, розташованої за межами населених пунктів на території Сєвєродонецького району Луганської області, кадастровий номер :04:001:0004, на землях Рубіжанської міської ради Луганської області.

Відповідач на подане позивачем клопотання у відповіді від 25 травня 2021 року за № 012-008/3097 повідомив, що питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0000 га, знаходиться на опрацюванні та буде внесене на розгляд міської ради в порядку, встановленому регламентом Рубіжанської міської ради Луганської області восьмого скликання.

Відповідач 11 серпня 2021 року на 14 сесії восьмого скликання виніс рішення № 14/137 про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що земельна ділянка, яка заявлена позивачем на графічному матеріалі, доданому до заяви, є частиною сформованої земельної ділянки, кадастровий номер :04:001:0004, яка відповідно до рішення Рубіжанської міської ради від 20 травня 2021 року № 10/115 «Про включення земельних ділянок сільськогосподарського призначення до Переліку земельних ділянок, право оренди яких пропонується для продажу на земельних торгах у формі аукціону», включена до переліку земельних ділянок що пропонується для продажу на земельних торгах у формі аукціону.

Позивач з рішенням відповідача від 11 серпня 2021 року № 14/137 не згоден, оскільки вважає його незаконним та таким, що суперечить положенням статті 118 Земельного кодексу України, якою визначений виключний перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Натомість відповідач відмови позивачу з невизначених статтею 118 Земельного кодексу України підстав.

За таких обставин позивач вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що слід задовольнити.

Ухвалою від 29 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від відповідача 14 січня 2022 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

Рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області від 11 серпня 2021 року № 14/137 відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га відповідно до частини п`ятої статті 136 Земельного кодексу України, у зв`язку з тим, що земельна ділянка, яка зазначена заявником на графічному матеріалі, що був доданий до його заяви, є частиною сформованої земельної ділянки, кадастровий номер :04:001:0004, яка відповідно до рішення Рубіжанської міської ради від 20 травня 2021 року № 10/115 «Про включення земельних ділянок сільськогосподарського призначення до Переліку земельних ділянок, право оренди яких пропонується для продажу на земельних торгах у формі аукціону», включена до переліку земельних ділянок, що пропонується для продажу на земельних торгах у формі аукціону.

Згідно з рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області від 20 травня 2021 року № 10/115 «Про включення земельних ділянок сільськогосподарського призначення до Переліку земельних ділянок, право оренди яких пропонується для продажу на земельних торгах у формі аукціону» земельна ділянка, за рахунок якої позивач бажає реалізувати своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, включена до переліку земельних ділянок, що пропонується для продажу на земельних торгах у формі аукціону.

Отже, на момент розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та прийняття відповідачем рішення з цього питання земельна ділянка, якої стосувалася заява, вже була включена до вищевказаного Переліку, тому відповідач вважає, що він діяв відповідно до наданих повноважень та у спосіб, передбачений законом.

Від позивача 24 січня 2022 року надійшла відповідь на відзив, в якій позивачем наведено мотиви незгоди з обставинами, наведеними відповідачем у відзиві на позов.

Від відповідача 02 лютого 2022 року надійшли заперечення з мотивами незгоди відповідача з відповіддю на відзив позивача.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до Рубіжанської міської ради Луганської області із клопотанням від 20 квітня 2021 року, яке зареєстроване у відповідача 23 квітня 2021 року за вх. № 3443/3471-024, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства із земель запасу комунальної власності сільськогосподарського призначення за рахунок та в межах сформованої в ДЗК земельної ділянки кадастровий номер :04:001:0004, розташованої за межами населених пунктів на території, яка за даними Державного земельного кадастру, враховується в Рубіжанській міській раді Сєвєродонецького району Луганської області, разом з яким надав: копію паспорту, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, графічний матеріал з бажаним місцем розташування земельної ділянки.

Листом від 25 травня 2021 року № 012-008/3097 міська рада повідомила, що питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0000 га, знаходиться на опрацюванні та буде внесене на розгляд міської ради в порядку, встановленому регламентом Рубіжанської міської ради Луганської області восьмого скликання.

Рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області від 20 травня 2021 року № 10/115 «Про включення земельних ділянок сільськогосподарського призначення до Переліку земельних ділянок, право оренди яких пропонується для продажу на земельних торгах у формі аукціону» включено до переліку земельних ділянок комунальної власності, земельні ділянки, право оренди яких пропонується для продажу на земельних торгах у формі аукціону, зокрема земельна ділянка площею 21,0665, кадастровий номер :04:001:0004, яка розташована на території Рубіжанської міської територіальної громади за межами населеного пункту с. Михайлівка, цільове призначення земельної ділянки землі запасу, код згідно з Класифікацією видів цільового призначення 16 (підпункт 1.15).

Рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області від 11 серпня 2021 року № 14/137 відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га відповідно до частини п`ятої статті 136 Земельного кодексу України, у зв`язку з тим, що земельна ділянка, яка зазначена заявником на графічному матеріалі, що був доданий до його заяви, є частиною сформованої земельної ділянки, кадастровий номер :04:001:0004, яка відповідно до рішення Рубіжанської міської ради від 20 травня 2021 року № 10/115 «Про включення земельних ділянок сільськогосподарського призначення до Переліку земельних ділянок, право оренди яких пропонується для продажу на земельних торгах у формі аукціону», включена до переліку земельних ділянок, що пропонується для продажу на земельних торгах у формі аукціону.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до статті 25 Закону України від 21.05.1997 № 280/97 ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97 ВР) сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Частинами першою, другою та десятою статті 59 Закону № 280/97-ВР встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (часина перша статті 3 Земельного кодексу України).

Згідно з частиною другою статті 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Згідно з пунктами «а», «б» частини першої статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Частинами першою та другою, пунктом «а» частини третьої статті 22 Земельного кодексу України визначено:

землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей;

до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо);

землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно зі статтею 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до статті 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Абзацом першим частини першої та частиною другою статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Пунктом «в» частини третьої цієї статті передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у власність врегульовано статтею 118 Земельного кодексу України, зокрема:

- громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (частина шоста);

- відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (частина сьома);

- проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (частина восьма);

- відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом-після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (частина дев`ята);

- відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частина десята);

- у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (частина одинадцята).

Пунктом «б» частини першої статті 121 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до частини першої статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

З вищенаведених положень статті 118 Земельного кодексу України слідує, що вказаною нормою передбачено два варіанти поведінки державного органу за результатами розгляду клопотання особи про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, а саме: 1) надати дозвіл або 2) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

При цьому, підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є лише невідповідність бажаного місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави суду дійти висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема, невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, приписи статті 136 Земельного кодексу України, якою визначено порядок добору земельних ділянок державної чи комунальної власності та підготовки лотів для продажу на земельних торгах, свідчать про те, що віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах, є також самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

Так, згідно з положеннями частин першої-третьої вказаної статті організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об`єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

Відповідно до частини п`ятої цієї статті земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Верховний Суд у постановах від 03 квітня 2018 року в справі № 815/3059/17, від 23 січня 2020 року в справі № 620/1058/19, від 30 червня 2021 року в справі № 440/3609/20, від 15 липня 2021 року в справі № 520/3930/19 дійшов висновку, що віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

На момент розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та прийняття відповідачем рішення з цього питання, земельну ділянку, за рахунок якої позивач бажав реалізувати своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки площею 2,0000 га, було включено до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення, право оренди яких пропонується для продажу на земельних торгах у формі аукціону.

В силу приписів частини п`ятої статті 136 Земельного кодексу України це є самостійною підставою для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У свою чергу, суд при розгляді даної справи не надає правової оцінки обставинам, якими позивач обґрунтовує протиправність рішення Рубіжанської міської ради Луганської області від 20 травня 2021 року № 10/115 «Про включення земельних ділянок сільськогосподарського призначення до Переліку земельних ділянок, право оренди яких пропонується для продажу на земельних торгах у формі аукціону», оскільки вказане рішення не є предметом оскарження у цій справі, тому встановлення таких обставин виходить за межі предмету доказування.

Що стосується порушення відповідачем строку на прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, встановленого статтею 118 Земельного кодексу України, суд зазначає, що строк розгляду заяви є строком виконання органом місцевого самоврядування своїх повноважень (компетенції). Цей строк разом з іншими елементами (складовими) утворюють структуру повноважень суб`єкта владних повноважень. Недотримання строку виконання обов`язку є свідченням формального порушення реалізації повноважень, проте, повинно оцінюватися в межах причин і умов, які призвели до цього. Недотримання строку виконання обов`язку не означає припинення повноважень органу місцевого самоврядування і втрату ним правоможності на ухвалення будь-яких рішень, в тому числі й тих, які є предметом спору у цій справі.

Само по собі таке формальне порушення відповідачем реалізації своїх повноважень не свідчить про протиправність прийнятого рішення, тому не може бути підставою для скасування правильного за замістом рішення суб`єкта владних повноважень.

Зважаючи на встановлені судом обставини, керуючись правовим висновком, висловленим Верховним Судом, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, тому позовні вимоги є необґрунтованими та в їх задоволенні слід відмовити.

Суд зазначає, що позивач не позбавлений права вибрати іншу земельну ділянку сільськогосподарського призначення та звернутися до відповідача для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Що стосується інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вищевикладені факти та обставини є безумовною підставою для відмови в задоволенні позову в повному обсязі, а інші доводи не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, керуючись положеннями статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Рубіжанської міської ради Луганської області (місцезнаходження: 93011, Луганська область, місто Рубіжне, площа Володимирська, будинок 2, код за ) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова