Справа № 420/9154/20
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2022-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/9154/20

Категорія: 111020200

Головуючий в 1 інстанції: Марин П. П.

Місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук`янчук О.В.

суддів - Бітова А. І.

- Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року по справі за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Фермерського господарства «Глуган М.М.» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна,

В С Т А Н О В И Л А :

Головне управління ДПС в Одеській області звернулося до суду з позовом до Фермерського господарства «Глуган М.М.» в якому просить суд підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна ФГ "ГЛУГАН М.М.", , згідно рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 31.08.2020 року.

В обґрунтування позову зазначено, що посадовими особами Фермерського господарства було відмовлено представникам контролюючого органу у допуску до проведення перевірки, а тому заступником начальника ГУДПС в Одеській області було прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ФГ "ГЛУГАН М.М.". На підставі викладеного, враховуючи те, що представником відповідача не допущено посадових осіб ГУ ДПС в Одеській області до проведення перевірки, представник позивача просить суд підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року в задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС в Одеській області до фермерського господарства "Глуган М.М" про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що контролюючий орган звернувся в суд з позовною заявою в межах загального позовного провадження, а не у скороченому порядку із заявою в порядку передбаченому ст.283 КАС України. Також, апелянт зазначає, суд першої інстанції при розгляді вказаної заяви здійснює функцію контролю за правомірністю дій податкового органу щодо застосування арешту, в той час як розглядаючи позовні вимоги податкового органу щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, суд розглядає публічно-правовий спір в загальному порядку, в тому числі із застосуванням загальних строків звернення до адміністративного суду. Як зазначає апелянт, що з наведеного слідує, що процесуальним законодавством передбачено існування двох способів перевірки судом обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, а саме - в особливому терміновому порядку, передбаченому п. 2 ч. 1 3 статті 283 КАС України та в загальному порядку, передбаченому частиною 3 згаданої статті. Отже, положення статті 94 ПК України та частини 7 статті 283 КАС України щодо необхідності перевірки обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків протягом 96 годин стосуються виключно особливого провадження за заявою податкового органу, в той час як перевірка обґрунтованості адміністративного арешту майна в порядку позовного провадження здійснюється в загальному порядку без обмеження вказаним строком та без можливості негайного виконання рішення суду у разі підтвердження обґрунтованості арешту до набрання рішенням законної сили у встановленому нормами КАС України порядку. Також, зазначає, що у межах спірних правовідносинах норми процесуального закону (КАС України) превалюють над приписами норм матеріального права (ПК України) з огляду на необхідність завершення процедури підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту у загальному порядку розгляду справи, у зв`язку з неможливістю завершення такої процедури у порядку статті 283 КАС України.

До суду апеляційної інстанції, від апелянта, надійшло клопотання про відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану.

Розглянувши подане клопотання колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до п.1 та 3 ч.1 ст. 311 КАС України, враховуючи відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю або у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справа може бути призначена до розгляду в порядку письмового провадження.

Дану справу було розглянуто судом першої інстанції у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження, а тому розгляд даної справи було призначено у порядку письмового провадження.

Отже, з огляду на те, що розгляд справи в порядку письмового провадження не передбачає участь сторін при її розгляді, а також те, що подача відзиву, в силу положень ст. 304 КАС України, є правом сторони у справі і залежить виключно від її правосвідомості та враховуючи наявність наказу ДПС України від 10.03.2022 року №168 «Про припинення простою у роботі», відповідно до якого з 11.03.2022 року припинено простій у роботі деяких територіальних органів ДПС України, колегія суддів робить висновок про відсутність підстав для задоволення вищевказаного клопотання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог заяви і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 серпня 2020 року Головним управлінням ДПС в Одеській області видано наказ № 3685 "Про проведення документальної виїзної перевірки ФГ "ГЛУГАН М.М.", " на підставі п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20 п.п.78.1.8, п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, в якому наказано: "Провести документальну позапланову виїзну перевірку ФГ "ГЛУГАН М.М.", щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, з 31 серпня 2020 року тривалістю 5 робочих днів".

26 серпня 2020 року заступник начальника Головного управління ДПС в Одеській області склав направлення на перевірку № 1580/05-13 на підставі п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20 п.п.78.1.8, п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України та наказу Головного управління ДПС в Одеській області № 3685 від 19.08.2020 року на проведення з 31 серпня 2020 року документальної позапланової виїзної перевірки тривалістю 5 робочих днів ФГ "ГЛУГАН М.М.", код за . Мета перевірки: дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.

Відповідно до примітки про направлення на перевірку, представнику фермерського господарства "ГЛУГАН М.М." 31 серпня 2020 року вручено копію наказу та пред`явлено службове посвідчення посадової особи Головного управління ДПС в Одеській області, уповноваженої на проведення перевірки.

31 серпня 2020 року Головним управлінням ДПС в Одеській області складено акт № 474/15-32-05-13/38847361 "Про відмову в допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки фермерського господарства "ГЛУГАН М.М.", код за ", відповідно до якого посадова особа ГУ ДПС в Одеській області з`явилась за адресою ФГ "ГЛУГАН М.М.", вручила копію наказу, представника відповідача було ознайомлено з направленням на проведення перевірки, пред`явлено службове посвідчення та попереджено про відповідальність за перешкоджання посадовим особам контролюючого органу та невиконання їх вимог під час документальної виїзної позапланової перевірки, яка передбачена ст.94 Податкового кодексу України.

Представник відповідача у зазначеному акті виклав пояснення, відповідно до яких підставами для недопуску до перевірки є те, що наказ № 3685 від 19.08.2020 року не містить періоду діяльності, що має перевірятися, у наказі немає мети перевірки, направлення на перевірку № 1580/05-13 не містить мети перевірки. Зазначив, що за ст.81 Податкового кодексу України порушення у оформленні наказу та направлення є підставою для недопущення до проведення перевірки.

На підставі акту про не допуск до проведення перевірки та звернення начальника відділу перевірок платників податків Південного та Північного управлінь у м. Одесі управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування ГУ ДПС в Одеській області про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків, 31.08.2020 року о 16 годині 30 хвилин заступником начальника Головного управління ДПС в Одеській області було прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ФГ "ГЛУГАН М.М."..

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення, виходив з того, що на час розгляду справи адміністративний арешт майна платника податків - ФГ "ГЛУГАН М.М.", застосований рішенням від 31.08.2020 року, є припиненим оскільки минуло 96 годин з моменту застосування адміністративного арешту, а тому прийшов до висновку, що заявлені в даному адміністративному позові позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як передбачено пунктами 75.1, 75.1.3 ст. 75 Податкового Кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями статті 80 Податкового кодексу України, підпунктами 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального;

Пунктом 80.5 статті 80 Податкового кодексу України передбачено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу, яка визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Відповідно до п. 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України, адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Як передбачено пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України, арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Враховуючи наведені норми судом першої інстанції вірно зазначено, що, арешт майна платника та може бути застосовано з двох підстав: якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або якщо платник податків відмовляється від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Відповідно до пунктів 94.4, 94.6 ст. 94 Податкового кодексу України, арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків. Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків. Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Колегія суддів зазначає, що законність вимоги щодо арешту коштів на рахунках платника податку на підставі підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України пов`язана з наявністю, правомірністю та обґрунтованістю рішення керівника податкового органу щодо застосування арешту майна платника податків.

Пунктом 94.10 статті 94 Податкового кодексу України передбачено, що арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно з відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та в КП "ДСС", позивач звертався до Одеського окружного адміністративного суду з поданням про підтвердження умовного адміністративного арешту майна ФОП ГЛУГАН М.М. ". (справа №420/8537/20).

Ухвалою суду від 02.09.2020 року адміністративний позов повернуто позивачеві у зв`язку з неусуненням недоліків, а саме не сплатою судового збору.

Разом з тим, ГУ ДПС в Одеській області через 2 тижні звернулось з тими самими вимогами до суду в загальному порядку, а саме 18.09.2021 року.

Так, колегія суддів зазначає, що підпунктом 94.19.1 п. 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України передбачено, що припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв`язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки з моменту застосування рішенням Головного управління ДФС в Одеській області від 31.08.2020 року адміністративного арешту майна відповідача вже минуло 96 годин, встановлених законом для його перевірки, застосований адміністративний арешт є припиненим, відповідно до вимог підпункту 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 Податкового кодексу України, а відтак в задоволенні позову вірно відмовлено.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 25 травня 2018 року у справі № 820/2040/17, від 28 березня 2019 року у справі № П/811/1722/17, від 27 серпня 2019 року у справі № 520/11050/18, а також у постанові судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 16 грудня 2020 року справа № 820/5045/18 (адміністративне провадження № К/9901/1641/19/), у постанові Верховного Суду від 21.04.2021 року у справі № 820/1895/17

Щодо доводів апелянта в частині наявності права на звернення з таким позовом в загальному позовному провадженні, то колегія суддів не заперечує такого права, оскільки з цього приводу Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду висловила свою правову позицію, разом з тим, таке право кореспондується імперативними нормами ст.94 ПК України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що посилання апелянта на ту обставину, що при поданні даного позову він звернувся до суду в загальному порядку з посиланням на ч.3 ст. 283 КАС України є необґрунтованим, оскільки у вказаній нормі таке право передбачено у випадку відмови у відкритті провадження, а як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 року заяву податкового органу повернуто позивачеві.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

За змістом статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 283, 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 31 травня 2022 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова