Справа № 420/27507/21
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2022-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 травня 2022 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку письмового провадження питання щодо залишення без розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу №244 від 21.12.2021 року та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 30 грудня 2021 надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якому позивач просить:

- наказ Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області № 244 від 21.12.2021 року про відмову гр. ОСОБА_2 в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту - визнати неправомірним та скасувати;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області прийняти рішення відносно гр. ОСОБА_2 про оформлення документів для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 31 січня 2022 року.

Вищевказаною ухвалою також витребувано з Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Преображенська, 44, м. Одеса, 65045, ) належним чином засвідчені копії:

- матеріалів особової справи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 );

- наказу Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області № 244 від 21.12.2021 року про відмову гр. ОСОБА_2 в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

В підготовче засідання, яке було призначене на 31 січня 2022 року позивач не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Копія ухвали про відкриття провадження від 04 січня 2022 року та повістка про виклик до суду на 31 січня 2022 року о 10 год. 00 хв. були направлені позивачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за поштовою адресою, яка зазначена у позовній заяві позивачем, а саме: АДРЕСА_1 . Проте, вказана кореспонденція не вручена під час доставки та повернута відділенням поштового зв`язку з зазначенням причин повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.18-24).

Також, 24 січня 2022 року секретарем судового засідання було передано позивачу телефонограму за номером телефону зазначеним позивачем у позовній заяві, а саме: НОМЕР_1 , та повідомлено, що підготовче засідання відбудеться 31 січня 2022 року о 10 год. 00 хв. в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду за адресою: Фонтанська дорога, 14, м. Одеса, 65000 (а.с.26).

У зв`язку з неявкою позивача у підготовче засідання 31 січня 2022 року, розгляд справи було відкладено на 14 лютого 2022 року о 09 год. 10 хв. про що секретарем судового засідання складено довідку про нездійснення фіксування підготовчого засідання по справі №420/27507/21 за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.27).

Крім цього, в матеріалах справи наявна розписка, в якій наявний підпис позивача про повідомлення останнього про призначення наступного судового засідання на 14 лютого 2022 року о 09 год. 10 хв. (а.с.28).

У судове засідання, яке було призначене на 14 лютого 2022 року з`явився позивач - ОСОБА_1 та перекладач - Лама Матьє Кюісе.

Проте, у зв`язку із ускладненням епідеміологічної ситуації та значним поширенням захворюваності серед суддів та працівників Одеського окружного адміністративного суду, враховуючи встановлені наказом голови Одеського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 року «Про особливості роботи Одеського окружного адміністративного суду в умовах дії карантинних обмежень» особливості роботи, зокрема, припинення розгляду справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу, судове засідання по справі №420/27507/21 призначене на 14 лютого 2022 року було перенесено на 14 березня 2022 року о 12.00, про що секретарем судового засідання складена довідка про нездійснення фіксування підготовчого засідання по справі №420/27507/21 за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» (а.с.31).

Окрім цього, сторонам було повідомлено про наявність у суду технічної можливості для проведення судових засідань в режимі відеоконференції з використанням програмного забезпечення «EasyСоn».

Також, в матеріалах справи наявна розписка, в якій наявний підпис позивача про повідомлення останнього про призначення наступного судового засідання на 14 березня 2022 року о 12 год. 00 хв. (а.с.32).

У підготовче засідання призначене на 14 березня 2022 року о 12:00 год. сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення підготовчого засідання чи про його проведення без їх участі не подали.

У зв`язку з неявкою сторін, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 березня 2022 року, відкладено розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу №244 від 21.12.2021 року та зобов`язання вчинити певні дії. Призначено судове засідання на 25 квітня 2022 року о 12 год. 00 хв.

Листом від 14 квітня 2022 року Одеський окружний адміністративний суд повідомив позивача про наявність у суду технічної можливості для проведення судових засідань в режимі відеоконференції з використанням програмного забезпечення «EasyСоn» Копію вказаного листа було направлено позивачу у месенджер «Viber» за номером телефону, який зазначений в позовній заяві НОМЕР_2 (а.с.42-43, 46а).

У підготовче засідання призначене на 25 квітня 2022 року о 12:00 год. сторони не з`явилися, належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення підготовчого засідання чи про його проведення без їх участі не подали, про що секретарем судового засідання складена довідка про нездійснення фіксування підготовчого засідання по справі №420/27507/21 за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» (а.с.47).

18 березня 2022 року судом розміщено текст судової повістки про виклик до суду в якості позивача - ОСОБА_1 на офіційному веб-сайті судової влади: http://court.gov.ua (а.с.40).

Крім цього, 18 березня 2022 року, секретарем судового засідання Одеського окружного адміністративного суду Іщенко С.О., складена дана довідка про те, що 17 березня 2022 року о 11.56 год. та 18 березня 2022 року о 10.46 год., було здійснено телефонні дзвінки, з метою повідомлення позивача ОСОБА_3 на номер, який зазначений в позовній заяві НОМЕР_2 , однак вказаний номер вимкнутий, що відповідно унеможливило здійснити передачу телефонограми позивачу о наступній даті судового засідання (а.с.41).

У зв`язку з неявкою сторін, розгляд справи було відкладено на 26 травня 2022 року об 11 год. 00 хв.

З метою повідомлення ОСОБА_1 про дату та час проведення наступного судового засідання, секретарем судового засідання 26 квітня 2022 року о 14 год. 39 хв. було здійснено дзвінок за номером, зазначеним позивачем у позовній заяві, а саме: НОМЕР_2 . Проте, у відповідь на вказаний виклик оператором було повідомлено, що вказаний номер не обслуговується (а.с.48).

20 травня 2022 від представника відповідача надійшла зава №5100.8-8884/51008.1-22 від 20 травня 2022 року, в якій повідомлено, що в ході перевірки позивача було отримано інформацію з інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (система Аркан) та встановлено, що ОСОБА_1 виїхав за межі території України 28 лютого 2022 року.

У підготовче засідання призначене на 26 травня 2022 року об 11:00 год. сторони не з`явилися, належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення підготовчого засідання чи про його проведення без їх участі не подали, про що секретарем судового засідання складена довідка про не здійснення фіксування підготовчого засідання по справі №420/27507/21 за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» (а.с.50).

З урахуванням вищезазначеного, суд вирішив розглянути питання щодо залишення позовної заяви без розгляду у порядку письмового провадження.

Розглянувши в порядку письмового провадження питання щодо залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Пунктом 4 частини 1 статті 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви або клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Наведеними нормами окреслено характер процесуальної поведінки, яка зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їхню реалізацію так, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без значних затримок та невиправданих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо явки у судове засідання.

З конструкції п.4 ч.1 ст.240 КАС України слідує, що правило про залишення позову без розгляду у випадку повторної неявки має застосовуватися до позивачів, які не є суб`єктами владних повноважень.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 березня 2020 року по справі №160/4719/19.

Відповідно до положень, передбачених ч.1, 2 ст.44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд зазначає, що крім наявних прав учасники справи наділені також певними обов`язками, що кореспондують процесуальним правам інших осіб, та дають змогу здійснювати ефективний розгляд справи судом. При цьому, процесуальні права і обов`язки будь-якої особи, яка бере участь у справі, не можуть визнаватися більш або менш важливими ніж права і обов`язки другої особи, яка бере участь у справі.

Право особи на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи кореспондує обов`язок суду повідомити чи викликати її.

Так, ч.3 ст.124 КАС України передбачено, що судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється: 1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу; 2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.

При цьому, статтею 131 КАС України встановлено, що учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі, які не можуть з поважних причин прибути до суду, зобов`язані завчасно повідомити про це суд.

Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі зміни адреси електронної пошти, номера факсу, телефаксу, телефону, які учасник судового процесу повідомив суду.

При цьому, суд зазначає, що «завчасно» означає необхідність повідомити у такі строки, щоб у суду була інформація про це не пізніше початку судового засідання. Спосіб повідомлення може бути різним (закон їх не обмежує) - телефоном, поштою, тощо.

Остаточно поважність причин неприбуття оцінюватиме суд у кожному конкретному випадку з метою визначення правових наслідків такого неприбуття. Так, поважними причинами можуть бути визнані: захворювання, що перешкоджає з`явитися до суду, відрядження тощо.

Неповідомлення про причини неприбуття за правовими наслідками прирівняне до неприбуття в судове засідання без поважних причин.

Причини неприбуття слід визнавати неповажними, якщо за таких причин особа мала реальну можливість прибути в судове засідання або надіслати свого представника. Тож поважність причин неприбуття є оціночною категорією, яка залежить від конкретних обставин, тому про вирішення цього питання суд постановляє вмотивовану ухвалу.

До поважних причин можуть бути віднесені такі обставини, дії, явища, які не залежать від волі особи, відносно якої вони виникли. Внаслідок таких обставин, особа не має змоги належним чином виконувати покладені на неї обов`язки.

Неприбуття в судове засідання позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, є повторним, коли позивач вдруге не прибув на розгляд справи і в суду є достовірні (докази) про те, що обидва рази його було належним чином повідомлено.

Згідно приписів чинного законодавства сторони процесу повинні добросовісно виконувати свої права та обов`язки.

Добросовісність (лат. bona fides) розуміється, як самостійний правовий принцип, як презумпція, як вказівка на винність або об`єктивну протиправність діяння. В цілому, під добросовісністю варто розуміти прагнення суб`єкту до правомірності власної правової поведінки, її соціальної нешкідливості, юридичної досконалості способу досягнення поставленої мети.

З урахуванням визначених правових аспектів, суд вважає, що позивачем по справі допущені неодноразові зловживання правом, що знайшло своє підтвердження у матеріалах справи та суперечить принципам адміністративного судочинства України, а отже, повинно бути припинено законодавчо встановленими інструментами.

При цьому, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, відповідач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Судом враховано, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі Смірнова проти України).

Крім того, слід враховувати, що засада рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в частині першій статті 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного частиною першою статті 24 Основного Закону України, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав.

Принцип рівності перед судом є основою сучасної концепції справедливого правосуддя. Для кожної людини у правовій державі насамперед важливо мати доступ до правосуддя і можливість вільно, швидко, безперешкодно реалізувати право на судовий захист незалежно від належності до певної соціальної групи або інших персональних характеристик особи.

Європейський суд з прав людини досить часто посилається на принцип рівності перед законом і судом у своїх рішеннях, при тому, що засади рівності і змагальності у судовому процесі виведені ним із принципу верховенства права, якому підпорядкована вся Конвенція, та є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції.

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні справедливого балансу між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рішення у справах Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands від 27 жовтня 1993 р., заява № 14448/88, п. 33, та Ankerl v. Switzerland від 23 жовтня 1996 р., заява № 17748/91 п. 38.

Отже, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення позивача належним чином про дату час і місце проведення судових засідань за його участю для реалізації ним права судового захисту прав та інтересів ОСОБА_1 .

При цьому, враховуючи предмет розгляду справи та характер доказів у справі, суд вважає неможливим здійснювати розгляд даної справи за відсутності позивача, що є перешкодою для розгляду справи в цілому.

Крім цього, суд враховує наявність заяви, яка надійшла від представника відповідача №5100.8-8884/51008.1-22 від 20 травня 2022 року, в якій повідомлено, що ОСОБА_1 виїхав за межі території України 28 лютого 2022 року, що, в свою чергу, свідчить про неможливість фактичної присутності позивача під час розгляду даної справи, а також його небажання взагалі здійснювати розгляд даної справи.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст.240 КАС України, оскільки має місце неявка позивача у судові засідання без поважних причин, без повідомлення ним про причини неприбуття та без наявності заяв про розгляд справи за його відсутності, а також наявність належних та допустимих доказів, що підтверджують виїзд позивача за межі території України.

Керуючись ст.ст.183, 240, 243 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу №244 від 21.12.2021 року та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя С.О. Стефанов