Справа № 205/9701/21(2а/205/116/21)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2022-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 травня 2022 року м. Дніпросправа № 205/9701/21(2а/205/116/21)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2021 р. (суддя Приходченко О.С.) в справі № 205/9701/21 за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 3 управлення патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Панченка Вячеслава Миколайовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до інспектора роти № 4 батальйону № 3 управлення патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Панченка Вячеслава Миколайовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4922214 від 19.10.2021 р. про накладення адміністративного стягнення за частиною першою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) у виді штрафу в розмірі 340,00 грн., закриття справи про адміністративне правопорушення.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2021 р. позов задоволено, постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4922214 від 19 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП скасовано; провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП закрито.

В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

На думку апелянта, не є спірним питання про те, що позивач керував автомобілем з тріщиною лобового скла в зоні склоочисників, адже власне позивач цей факт не заперечував, а висновок суду першої інстанції про відсутність у переліку технічних несправностей та вимог відповідності такої обставини, як тріщина на лобовому склі в зоні роботи склоочисників, є незмістовним та суперечить п. 31.1 Правил дорожнього руху.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 жовтня 2021 року інспектором 3 батальйону 4 роти УПП у Дніпропетровській області сержантом поліції Панченком В.М. відносно ОСОБА_1 винесено постанову по справі про адміністративні правопорушення серії ЕАО № 4922214, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

У постанові зазначено, що ОСОБА_1 19 жовтня 2021 року о 07 годині 04 хвилини на 152 км керував транспортним засобом МАН, держномер НОМЕР_1 , з тріщинами на лобовому склі в зоні дії склоочисників, чим порушив вимоги п. 6.8.5 ДСТУ 2649:2010, ст. 37 Закону України «Про дорожній рух» та п. 31.4 ПДР.

Задовольняючи позовні вимоги, суду першої інстанції виходив з того, що постанова серії ЕАО № 4922214 від 19 жовтня 2021 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на позивача за ч. 1 ст. 121 КУпАП винесена бездоказово, в порушення прав позивача та є такою, що ґрунтується на припущеннях.

Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що постановою серії ЕАО № 4922214 від 19.10.2021 р., прийнятою інспектором роти № 4 батальйону № 3 управлення патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Панченком В.М., застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

За змістом постанови 19.10.2021 р. о 07 годині 04 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, на якому була тріщина на лобовому склі в зоні робіт склоочисників, чим порушив ДСТУ 3649 п. 6.8.5, що є порушенням п. 31 Правил дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Постанова не містить відомостей про здійснення фіксування події правопорушення, відомостей про пристрій, на якій здійснювався запис, як й посилання на будь-які інші докази.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 31.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, (далі - Правила дорожнього руху) встановлено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

За змістом пункту 31.3 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством:

а) у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху;

б) якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю);

в) якщо номерні знаки не відповідають вимогам відповідних стандартів;

г) у разі порушення порядку встановлення і використання спеціальних світлових і звукових сигнальних пристроїв.

Крім того, підпунктом 31.4.4 пункту 31.4 Правил дорожнього руху передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: склоочисники і склообмивачі вітрового скла: а) не працюють склоочисники; б) не працюють передбачені конструкцією транспортного засобу склообмивачі.

Пунктом 31.6 Правил дорожнього руху, крім того, визначено, що забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких:

а) робоча гальмова система чи рульове керування не дають змоги водієві зупинити транспортний засіб або здійснити маневр під час руху з мінімальною швидкістю;

б) у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів;

в) під час дощу або снігопаду не працює склоочисник з боку розміщення керма;

г) зіпсований тягово-зчіпний пристрій автопоїзда.

Відтак, наявність тріщини на лобовому склі транспортного засобу не є тією обставиною, яка зумовлює заборону експлуатації транспортного засобу або заборону подальшого руху транспортного засобу.

Враховуючи, що адміністративна відповідальність за частиною першою статті 121 КУпАП в контексті спірних правовідносин настає за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, суд доходить до висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КУпАП.

Посилання апелянта на порушення позивачем п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 суд визнає необґрунтованими, з огляду на таке.

Дійсно, пунктом 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 "Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання" встановлено, що на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Разом з тим, наявність тріщин або сколів в зоні роботи склоочисників не є згідно з Правилами дорожнього руху несправністю, наявність якої є підставою для заборони експлуатації транспортного засобу.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження скоєння позивачем порушень пункту 31.1 Правил дорожнього руху.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними доказами у розумінні статті 73 КАС України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно зі статтею 31 Закону №580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що оскаржена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить інформації про здійснення будь-якого фіксування події правопорушення, а також про те, що до постанови додається відео.

Відповідачем не подано суду будь-яких доказів, які б дозволяли вважати доведеним вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КУпАП.

Таким чином, в порушення вимог частини другої статті 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, відповідачем не надано належних та достатніх доказів правомірності свого рішення.

Посилання апелянта на підтвердження позивачем факту наявності тріщини на вітровому склі автомобіля не спростовує висновок суду стосовно того, що описані в постанові несправності транспортного засобу не є підставою для заборони експлуатації такого транспортного засобу.

Відтак, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про протиправність постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 268-272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2021 р. в справі № 205/9701/21 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2021 р. в справі № 205/9701/21 за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 3 управлення патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Панченка Вячеслава Миколайовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 30.05.2022 р. та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 30.05.2022 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко