Справа № 420/6645/22
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2022-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6645/22
УХВАЛА
31 травня 2022 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Марин П.П., розглянувши матеріали адміністративного позову військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та стягнення шкоду
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та стягнення шкоду.
Ухвалою суду від 10.05.2022 року адміністративний позов залишено без руху та позивачу надано час для усунення недоліків шляхом надання до суду доказів сплати судового збору в розмірі 2481,00 грн, або доказів, які підтверджують підстави для відстрочення сплати судового збору, клопотання про поновлення строків звернення до суду, а також належним чином завірених копій письмових доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги.
На виконання ухвали суду від 10.05.2022 року представником позивача надано клопотання про поновлення строку звернення до суду, клопотання про відстрочення сплати судового збору та пояснення.
Так, представник позивача зазначив, що військова частина НОМЕР_1 , яка входить до складу Збройних Сил України та відповідно до пункту другого Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 залучена до здійснення передбачених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів і повноважень, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Враховуючи вищевикладене, на виконання розпоряджень органів вищого військового управління, частина певної документації військової частини НОМЕР_1 була знищена у встановленому порядку, а частина вивезена з метою її збереження. Внаслідок чого неможливо, станом на теперішній час, із об`єктивних причин додати матеріали службових розслідувань, інших довідок та документів до на підтвердження завданої шкоди відповідачем. Даний факт унеможливлює направлення відповідачу пропозиції про добровільне відшкодування шкоди, оскільки немає можливості направити на адресу Відповідача наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.01.2016 року №219 та розрахунку заборгованості.
Таким чином, позивач звернувся до суду не надавши доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтований адміністративний позов.
Разом з тим, щодо пропозиції про добровільне відшкодування шкоди, то така повинна бути направлена особі, яка завдала збитків державі до звернення до суду.
Також, в обґрунтування поважності пропуску строку звернення до суду представник позивача вказує, що Особовий склад та представники юридичної служби військової частини НОМЕР_1 постійно залучались для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях внаслідок чого не було із об`єктивних причин не було можливості належним чином організовувати позовну роботу в інтересах військової частини НОМЕР_1 в у строки, визначені КАС України, перебуваючи не у пункті постійної дислокації частини, без можливості доступу до всіх необхідних документів, які б потрібні були для обґрунтування позовних вимог. Також, однією із причин пропуску строку звернення до суду є неналежне виконання попередніми начальниками юридичної служби військової частини НОМЕР_1 своїх функціональних обов`язків в частині організації та ведення претензійної і позовної роботи, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.05.2021 року № 1092, виданого за результатами проведеного службового розслідування.
В свою чергу, як вбачається з матеріалів позовної заяви, факт завданої майнової шкоди відповідачу підтверджується копією книги грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 , яка розпочата 01.01.2016 року, який як зазначає представник позивача встановлено службовим розслідуванням, за результатами якого видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 27.01.2016 року №219.
Крім того, той факт, що військовою частиною пропущено строк звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої державі, встановлено у наказі командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 29.05.2021 року №1092 Про результати службового розслідування, наданого позивачем до матеріалів позовної заяви.
З даного наказу вбачається, що позови до суду не подавалися вчасно через неналежну організацію позовної роботи колишніми помічниками командира бригади з правової роботи - начальниками юридичних груп (служб). Поважні причини для поновлення строків позовної давності відсутні, оскільки неналежне виконання обов`язків колишніми помічниками командира бригади з правової роботи - начальниками юридичних груп (служб) та відсутність первинних документів у військовій частині, не є поважною причиною для поновлення строків позовної давності. Отже, як вбачається з наказу, подальше подання позовів в інтересах військової частини НОМЕР_1 до боржників, визначених в додатку 1 є недоцільним, та призведе до надмірних витрат на сплату судового збору.
Тобто, про факт завдання позивачем майнової шкоди відповідачу було відомо ще в 27.01.2016 року, разом з тим, з позовом останній звернувся засобами поштового зв`язку у травні 2022 року, тобто позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом.
Доводи позивача про неналежне виконанням попередніми начальниками юридичної служби військової частини своїх функціональних обов`язків суд вважає необґрунтованими, оскільки це не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Також суддя вважає необґрунтованими доводи позивача стосовно того, що представники юридичної служби військової частини не перебували у пункті постійної дислокації частини, оскільки доказів на підтвердження вказаної обставини позивач суду не надав.
Загалом, вказані доводи вже досліджувались при постановленні ухвали суду від 10.05.2022 року, якою адміністративний позов залишено без руху. Жодних інших доводів представник позивача не навів та доказів поважності пропуску строку звернення до суду не надав.
Відповідно до ч.6 ст.161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Згідно ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Суд зазначає, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі Пономарьов проти України зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.
За висновком ЄСПЛ, викладеним в його рішенні від 18 жовтня 2005 року у справі МШ Голуб проти України, право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі Перетяка та Шереметьєв проти України).
Отже, за практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.
Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2019 року по справі №9901/82/19.
Крім того, позивачем не надано доказів сплати судового збору, в якому зазначено, що військова частина НОМЕР_1 є військовою установою, що утримається за рахунок кошторису Міністерства оборони України та фінансується за рахунок і в межах коштів державного бюджету. У зв`язку з відсутністю достатнього та своєчасного фінансування витрат військової частини на оплату судового збору, військова частина НОМЕР_1 вимушена кожного разу звертатись до Фінансово-економічного управління командування Сухопутних військ Збройних Сил України із заявою щодо фінансування витрат з оплати судового збору або безпосереднього здійснення оплати судового збору за розгляд поданої військовою частиною позовної заяви, апеляційної чи касаційної скарги. Виходячи з наявної практики вирішення вищезазначеного питання, процедура виділення коштів та фактичне здійснення оплати судового збору займає велику кількість часу та фактично не може бути здійснена у короткі строки. Відповідно до пп. 9 п. 2.6 глави 2 Закону України «Про затвердження Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету та Інструкції щодо застосування класифікації кредитування бюджету», а саме, за кодом « 2800» здійснюються видатки, які не пов`язані з придбанням товарів та послуг установами у тому числі відшкодування моральних збитків та майнової шкоди юридичним та фізичним особам згідно з рішенням суду (якщо рішенням суду не визначено сутності платежу) та судових витрат. З огляду на вищезазначене та відсутність будь-яких інших видів фінансування та отримання доходів, військова частина НОМЕР_1 фактично не має можливості у наданий строк сплатити судовий збір.
Між тим, в клопотанні про відстрочення сплати судового збору представником позивача наведені ті ж самі обставини, без надання доказів на їх підтвердження, що і в клопотанні поданому разом з адміністративним позовом, розглянувши яке, суддя дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення.
З огляду на викладене, враховуючи відсутності доказів на підтвердження викладених в клопотанні про відстрочення сплати судового збору обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника позивача.
Таким чином, недоліки позовної заяви викладені в ухвалі суду від 10.05.2022 року про залишення адміністративного позову без руху позивачем не усунуто.
Згідно з п.1 ч.4 ст.169 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк встановлений судом, вона повертається позивачу.
Відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляють права повторного звернення до адміністративного суду у порядку, встановленому законом.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне повернути адміністративний позов позивачеві.
Керуючись ст.122, 160, 169 КАС України суд
Визнати неповажними причини пропуску Військовою частиною НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) строку звернення до суду з даним позовом.
Відмовити у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.
Адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та стягнення шкоду повернути позивачеві.
Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст.293-295 КАС України.

Суддя/підпис П.П.Марин