Справа № 380/12193/21
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2022-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

за участю:

секретар судового засідання Шийович Р.Я.,

позивач ОСОБА_1 ,

представника позивача Палько І.І.,

представник відповідача не з`явився,

представник третьої особи не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради, про зобов`язання вчинити дії.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із позов до Львівської міської територіальної громади (далі - відповідач) з вимогою зобов`язати Львівську міську територіальну громаду розглянути його заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на сесії та прийняти рішення згідно якого надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення частини площі землі (масиву) у власність шляхом відведення йому безоплатно у власність вказаної у картографічному викопіюванні, розташованої на території Грибовицької сільської ради, земельної ділянки площею 1,0000 га, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства для подальшого формування окремого кадастрового номеру на вказану частину площі несформованої землі (масиву).

Підставою позову зазначено протиправність відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою. Зазначено що нас час звернення до суду з позовом Львівською міською громадою на адресу позивача не надіслано жодного рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи відмову у наданні такого дозволу. У разі сприйняття наданої відповіді як відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, то така відмова надана у невідповідній до закону формі, оскільки мало б бути прийняте рішення на сесії міської ради відповідно до ч. 5 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, а Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради надало відповідь у формі відповіді на звернення в порядку Закону України «Про звернення громадян», що є неправомірним. У відповіді на поданий запит Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради не надало повних відповідей на поставлені запитання, зазначивши лише, що жодних рішень щодо бажаної земельної ділянки Львівською міською радою прийнято не було. Окрім того, відповідь на запит та рішення щодо надання дозволу були надані одним документом, що порушує порядок та форму надання відповіді на запит на інформацію, передбачений Законом України «Про доступ до публічної інформації». У своїй заяві позивач заявляв прохання про надання дозволу на розробку документації із землеустрою, що могла б надати Львівська міська територіальна громада, проте остання не здійснила жодних законних заходів для виконання Указу Президента України від 15.10.2020 №449/2020 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин». Наголошено, що дискреційні повноваження органу у даному випадку відсутні, що дає підстави вимагати від Львівської міської територіальної громади зобов`язання щодо надання дозволу за поданою позивачем заявою. Вказано, що Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради не вчинило жодних намагань та не зазначило про строки в які буде гарантовано отримано інформацію щодо містобудівних обмежень із території Грибовицької сільської ради і не скерувало до останньої запит позивача для отримання інформації щодо містобудівних обмежень та землевпорядної документації на вказану площу землі. У відповідача є повноваження на здійснення розпорядження переданими, однак ще не зареєстрованими земельними ділянками, зокрема Львівська міська територіальна громада наділена повноваженнями надавати дозволи на розробку документації із землеустрою щодо земельних ділянок чи несформованих площ земель, які передані їй у власність.

Ухвалою від 28.07.2021 суд залишив позовну заяву без руху. Позивач недоліки позовної заяви вказані в ухвалі усунув.

Ухвалою від 18.08.2021 суд відкрив спрощене позовне провадження у справі та залучив до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради (далі третя особа, Управління).

Третя особа надала пояснення щодо позову. Вказано, що невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно правових актів є підставою відмови органом місцевого самоврядування у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (ч. 5 ст. 123 Земельного кодексу України). Отже, без отримання всієї містобудівної та землевпорядної документації, яка затверджувалася на території відповідних місцевих рад, підготовка та розгляд проектів ухвал міської ради щодо розгляду звернень фізичних та юридичних осіб стосовно розпорядження земельними ділянками на територіях які увійшли до складу Львівської міської територіальної громади є неможливим. Станом на сьогодні вся містобудівна та землевпорядна документація яка затверджувалася на території відповідних місцевих рад не передана.

ОСОБА_1 надав відповідь на пояснення третьої особи. Твердження вказані у поясненнях третьої особи позивач вважає невірними, оскільки заява про надання дозволу на розробку проекту землеустрою повинна розглядатися на сесії Львівської міської територіальної громади згідно з ст.ст. 118, 122 Земельного кодексу України, а відмова повинна бути оформлена у формі ухвали останньої, а не у формі відповіді третьої особи згідно з Законом України «Про звернення громадян», де зазначено про неможливість підготовки питання позивача до сесії ради на розгляд у зв`язку з неотриманням всієї містобудівної та землевпорядної документації, яка затверджувалася на території відповідних рад. Зазначає, що третя особа не скерувала за належністю звернення позивача, а саме в Грибовицьку сільську раду Львівської області для отримання документації на землю, що зазначена позивачем у викопіюванні, чим порушено вимоги ст. 7 Закону України «Про звернення громадян».

ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги та суб`єктний склад спірних правовідносин, просить позовні вимоги вважати такими що заявлені до Львівської міської ради (далі відповідач), як належного відповідача.

Також позивач надав письмові пояснення /арк.спр.130-132/ та заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Відповідач у свою чергу відзиву на позов у встановлений строк не подав.

У судовому засіданні по розгляду справи позивач та його представник заявлені вимоги підтримали, просили позов задовольнити повністю.

Відповідач та третя особа явку представників в судове засідання не забезпечили, належним чином повідомлені про дату, час та місце його проведення.

Суд заслухав доводи сторони позивача, дослідив подані докази, з`ясував фактичні обставини, та -

в с т а н о в и в :

28.05.2021 ОСОБА_1 звернувся до Львівської територіальної громади із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Просив надати дозвіл на розробку документації із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 1,0000 (один гектар) га, яка розташована на території села Великі Грибовичі Львівської ОТГ Львівської області. Крім цього, просив дозволити поділ вказаної земельної ділянки для виділення йому надаві земельної ділянки з окремим кадастровим номером /арк.спр.11/.

До заяви позивач додав копії паспорта, РНОКПП, викопіювання із публічної кадастрової карти із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки. Заява зареєстрована СЕД Львівської міської ради за №3-М-30219-24 від 01.06.2021.

Також 28.05.2021 ОСОБА_1 звернувся до Львівської міської громади із запитом про доступ до публічної інформації, просив надати копію примірника зареєстрованої заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та вказати дату сесії із земельних питань та чи буде на порядок денний винесено питання про надання йому дозволу на розробку дозволу на розробку проекту землеустрою. Відповідь просив надати відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації». Запит зареєстрований СЕД Львівської міської ради за №3-М-ЗПІ-1034-24 від 01.06.2021

Заява та запит відповідно до відтиску штампу вхідної кореспонденції прийняті Управлінням земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради 04.06.2021.

Щодо запиту на інформацію, то з листом від 04.06.2021 №2403вих.47245 Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради надіслало позивачу копію примірника зареєстрованої заяви від 01.06.2021, копію відповіді на звернення від 14.04.2021 та копію запиту від 01.06.2021.

Стосовно звернення щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, то листом від 17.06.2021 №2403-вих-52207 Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради надало позивачу роз`яснення, що питання порушене у зверненні може розглядатися Львівською міською радою після отримання містобудівних та землевпорядних документацій усіх громад включених до території Львівської міської територіальної громади. Станом на день розгляду звернення вся містобудівна та землевпорядна документація яка затверджувалася не території відповідних місцевих рад Львівській міській раді не передана.

Вважаючи, що його заява про надання дозволу на розробку проекту землеустрою розглянута неналежним чином та не у встановлений законодавством спосіб, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР), органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Статтею 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України).

Згідно з ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами (ст. 40 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з п. г ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питань регулювання земельних відносин».

Аналіз викладених норм законодавств дає підстави для висновку, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Судом вже з`ясовано, що ОСОБА_1 звернувся до уповноваженого органу із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Заяву розглянуто, проте рішення за результатами її розгляду не прийнято, що відповідачем не спростовується.

Натомість позивачу листом-відповіддю роз`яснено про ряд обставин у зв`язку з якими питання порушене у його зверненні не може бути вирішене.

Таким чином, Львівська міська рада не прийняла жодного рішення передбаченого ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надання мотивованої відмови у наданні такого дозволу.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Рисовський проти України" (Заява №29979/04 пп.70,71) суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (п. 70 рішення). Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість …Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (п. 71 рішення).

З урахуванням даного рішення, відповідач уникнув свого обов`язку щодо належного розгляду заяви позивача, а тому він же і повинен виправити свою бездіяльність, що цілком відповідає Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своїх запереченнях третя особа стверджує що підстави виносити на розгляд заяву позивача на пленарне засідання міської ради, відсутні оскільки питання порушене у зверненні може розглядатися після отримання містобудівних та землевпорядних документацій усіх громад включених до території Львівської міської територіальної громади.

З цього приводу суд зазначає таке.

Відповідь Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради на заяву про надання дозволу сама по собі є фактом протиправної бездіяльності місцевої ради, оскільки відмова у наданні дозволу також повинна прийматися у формі рішення місцевої ради, а не листа. При цьому заява повинна бути розглянута місцевою радою в установленому порядку чого не відбулося. Суд повторно наголошує, що ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування» передбачає, що виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Крім того, згідно з 3 ч. 7 ст. 118 ЗК України особа має право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу, якщо уповноважений орган у місячний строк не надав ні дозволу на його розроблення, ні мотивованої відмови у наданні такого дозволу.

Відтак, вказаною нормою закріплено право громадянина замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу та жодним чином не позбавляє його права на отримання від уповноваженого органу після спливу місячного строку дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні, а також права на судовий захист у випадку неможливості реалізації права на отримання відповідного дозволу (бездіяльності суб`єкта владних повноважень) або відмови у його наданні після спливу місячного строку .

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.02.2018 в справі № 806/3095/17, від 17.12.2018 у справі №№509/4156/15-а).

Суд погоджується з доводами третьої особи, що невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них схем землеустрою, затверджених у встановленому законом порядку є підставою відмови у наданні дозволу, однак за даних обставин ставиться до них критично, оскільки оцінка такій підставі може бути надана виключно в межах відповідного рішення, прийнятого та оформленого згідно з вимогами та порядку передбачених п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

У справі відсутні докази, які б свідчили про відсутність можливості суб`єкта владних повноважень, а відповідно і обставини які б позбавляли його обов`язку прийняти обґрунтоване та законне рішення у формі, передбаченій чинним законодавством.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.12.2018 у справі №804/1469/17 та від 10.04.2019 у справі №826/11251/18.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Враховуючи викладене, оскільки бездіяльність відповідача щодо не розгляду питання заявленого позивачем розцінена судом як протиправна, суд висновує, що для належного захисту прав позивача слід зобов`язати Львівську міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.05.2021 з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

З огляду на зазначене позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог судовий збір в сумі 454,00 грн.

Щодо клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення даної норми дає підстави для висновку, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття рішення у справі. При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами. Проте таких доказів суду не надано. Тому, підстав для встановлення судового контролю немає.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у додатковій постанові від 31.07.2018 у справі №235/7638/16-а.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 263, 294-295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Львівської міської ради в частині не розгляду питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою за заявою ОСОБА_1 від 28.05.2021.

3. Зобов`язати Львівську міську раду (79008, м. Львів, пл. Ринок,1; ) розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 28.05.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, з врахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Ринок,1; ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у виді судового збору в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений та підписаний 30.05.2022.

Суддя Кравців О.Р.