Справа № 240/20657/21
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2022-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відмову у відводі судді)

31 травня 2022 року м. Житомир справа № 240/20657/21

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Токаревої М.С., розглянувши заяву про відвід судді в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом в якому просить визнати протиправними дії та скасувати рішення Житомирської міської ради від 05.07.2021 року № 230 "Про відмову громадянам у наданні дозволів на розроблення документації із землеустрою".

Ухвалою від 27.05.2022 визнано необгрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід судді Єфіменко Ольги Володимирівни від 26.05.2022 в адміністративній справі №240/20657/21.

Адміністративну справу №240/20657/21 передати на автоматизований розподіл для визначення головуючого судді, у порядку встановленому ч.1 ст.31 КАС України, щодо вирішення питання про відвід судді Єфіменко О.В.

Розпорядженням керівника апарату Житомирського окружного адміністративного суду №20 від 30 травня 2022 призначено автоматизований розподіл заяви про відвід та головуючим суддею для вирішення питання про відвід судді визначено суддю Токареву М.С.

Відвід мотивований тим, що на думку позивача суддя Єфіменко О.В. своїми діями по даній справі порушує принцип адміністративного судочинства, які є основними вимогами щодо справедливого розгляду і вирішення справи по суті чим позбавляє її у вільному доступі до розгляду справи, наданні пояснень, що позбавляє позивача принципу змагальності, гласності та відкритості для її справи, а також позбавляє участі останньої у розгляді справи безпосередньо у судовому засіданні.

Крім того, наголошує, що 21.02.2022 подала на суддю Єфіменко О.В. дисциплінарну скаргу, яка отримувачем зареєстрована 05.05.2022, що вважає також підставою для задоволення заяви про відвід судді, оскільки вказана скарга в подальшому буде мати вплив на прийняте рішення.

З огляду на викладене, просить відвести суддю Єфіменко О.В. від розгляду даної справи.

Відповідно до частини 8 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід судді суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід (ч. 11 ст. 40 КАС України).

Перевіривши наведені позивачем на обґрунтування заяви про відвід судді доводи, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України визначено підстави для відводу (самовідводу) судді, а статтею 37 визначено випадки недопустимості повторної участі судді в розгляді адміністративної справи.

Судом не встановлено підстав для відводу судді Єфіменко О.В., що визначені статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною 4 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 "Про незалежність судової влади" зазначено, що процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

При цьому, незгода особи, яка бере участь у справі, з процесуальними діями судді під час судового розгляду справи є підставою для оскарження прийнятих за результатами розгляду справи рішень в апеляційному чи касаційному порядку. Оцінку процесуальним діям суду можуть надавати лише суди вищих інстанції.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Статтями 126, 129 Конституції України передбачено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Загальна декларація з прав людини (ст. 10) та Міжнародний пакт про громадянські і політичні права (ч. 1 ст. 14) гарантує право кожної особи на розгляд її справи компетентним незалежним та неупередженим судом у встановленому законом порядку. Незалежне суддівство є відповідальним за належну реалізацію цього права. Незалежність суддів передбачає, що судді повинні приймати безсторонні рішення згідно з власною оцінкою фактів і знанням права, без будь-якого втручання, прямого або непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких причин.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (Розділ Другий показник. Об`єктивність. Бангалорські принципи поведінки суддів).

Частина 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить вимоги щодо неупередженості суду. Зокрема, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах "Piersac vs Belgium", "Grieves vs UK"). Крім того, відповідно до принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Веттштайн проти Швейцарії" та у п. 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України".

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України" визначено, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Так, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою. З суб`єктивної точки зору, суд не повинен виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання. Об`єктивний підхід стосується надання судом необхідних гарантій для відсутності можливості будь-якого правомірного сумніву щодо безсторонності і незалежності суду.

Викладені у заяві про відвід судді доводи є лише припущеннями та суб`єктивною думкою позивача, а тому вони не може бути підставою для відводу судді.

Враховуючи наведене, суд відмовляє у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Єфіменко О.В.

Керуючись статтями 36, 37, 39, 40, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про відвід судді Єфіменко О.В..

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена до апеляційного суду.

Суддя М.С. Токарева