Справа № 320/3276/20
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2022-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2022 року № 320/3276/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ТОВ «ПРИМАТ» до ГУ Держпродспоживслужби в Київській області про визнання протиправними та скасування акту, припису та постанови

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось ТОВ "ПРИМАТ" з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати акт ГУ Держпродспоживслужби в Київській області від 12.11.2019, припис про припинення порушення прав споживачів від 18.11.2019 № 28 та постанову про накладення штрафних санкцій від 16.03.2020 №9.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ГУ Держпродспоживслужби в Київській області під час проведення перевірки перевищило свої повноваження, оскільки до повноважень відповідача входила перевірка наявності документів та можливість споживача з ними ознайомитися, а не відповідність документів Технічному регламенту.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечив та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

На підставі ст.ст. 124, 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області на виконання наказу Держпродспоживслужби України від 26.11.2018 № 964 «Про затвердження річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Держпродспоживслужби на 2019 рік» 12.11.2019 проведено планову перевірку за дотриманням законодавства про захист прав споживачів АЗС № 2 ТОВ «ПРИМАТ» за адресою: Київська область, м.Біла Церква, вул.Сквирське шосе, 178.

За результатами перевірки складено акт від 12.11.2019 № 10-05.3/000176 (далі - акт перевірки).

Перевіркою встановлено, що позивач здійснює продаж нафтопродуктів з порушенням Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, а саме: відсутні товарно - транспортні накладні на нафтопродукти, копії паспортів якості нафтопродуктів та копії декларацій про відповідність вимогам Технічного регламенту. Таким чином, позивач порушує право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про нафтопродукти, що забезпечує можливість їх свідомого і компетентного вибору.

На підставі акта превірки відповідачем видано ТОВ «ПРИМАТ припис щодо усунення порушень вимог законодавства.

На виконання припису листом від 18.11.2019 № 13399 позивачем надано інформацію щодо усунення виявлених порушень.

Дослідивши зміст наданих позивачем документів, Головне управління дійшло висновків про невідповідність копій паспортів якості нафтопродуктів (№ 219, № 1352, № 1342, № 1387) та копій декларацій про відповідність (№ 28/10-12) вимогам нормативно-правових актів.

Крім того, Головне управління зазначило, що надана позивачем товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) від 27.09.2019 № ЗН10599 не може бути взята до уваги через невідповідність інформації про одержувача нафтопродуктів.

Отже, товариством порушено вимоги статей 6, 15, 20, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», пунктів 9, 29 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 № 1442.

Головним управлінням видано припис «Про припинення порушень прав споживачів» від 18.11.2019 № 28 (далі - припис), яким зобов`язано Товариство припинити порушення прав споживачів, визначених статтями 6, 15, 20, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме реалізацію нафтопродуктів без документів щодо належної якості нафтопродуктів, безпеки для життя та здоров`я споживачів, навколишнього природного середовища на АЗС № 2 ТОВ «Примат» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, 178. Про виконання припису та вжиті заходи зобов`язано письмово повідомити Головне управління з документальним підтвердженням у 10 денний термін з моменту одержання Припису (дата отримання Припису 23.11.2019).

З метою припинення порушень прав споживачів, відповідачем направлено листи до Головного управління Національної поліції в Київській області, Державної екологічної інспекції України, Прокуратури Київської області.

Державною екологічною інспекцією Столичного округу Державної екологічної інспекції України (далі - Інспекція) розглянуто лист - звернення Головного управління та здійснено позаплановий виїзний захід державного ринкового нагляду, шляхом перевірки характеристик продукції, а саме автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив за місцем розповсюдження продукції, на АЗС ТОВ «Примат» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, 178.

У ході перевірки виявлено порушення:

відсутній паспорт якості та знак відповідності на «Паливо дизельне ДП-Л- Євро5-ВО»;

відсутні позначення палив «А-95-Євро5-Е5», «А-92-Євро5-Е5», «ДП-Л-Євро5- 5-ВО» в місцях, доступних для споживача (на паливно-розподільчому обладнанні).

Листом від 21.11.2019 №10-05.2/12066-19 директора Товариства Прокопенка Ф. В. було запрошено прибути до відповідача 09.12.2019 для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Директор товариства Прокопенко Ф. В. до Головного управління з`явився, проте ідентифікувати його особу не виявилось можливим, оскільки він не надав документи, що посвідчують особу.

Листом від 10.12.2019 №10-05.3/12697-19 директора товариства Прокопенка Ф. В. повторно було запрошено прибути до Головного управління 08.01.2020 для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Проте, директор товариства Прокопенко Ф. В. до Головного управління не з`явився.

Про розгляд справи про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів», Головне управління повідомило ТОВ «Примат» листом від 05.02.2020 №10-05.3/929, який отримано позивачем за місцем здійснення господарської діяльності 10.02.2020 та 12.02.2020 за юридичною адресою.

Незважаючи на своєчасне повідомлення, представник ТОВ «Примат» на розгляд справи про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів», 16 березня 2020 року не з`явився.

За результатами розгляду справи за порушення вимог пункту 7 частини 1 статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів» відносно ТОВ «Примат» відповідачем прийнято постанову про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів » від 16.03.2020 № 9.

Позивач, не погоджуючись з актом перевірки від 12.11.2019 № 176, приписом від 18.11.2019 № 28 та постановою про застосування штрафних санкцій від 16.03.2020 № 9, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Відповідно до статті 5 цього Закону планові заходи здійснюються відповідно до річних планів, що затверджуються органом державного нагляду (контролю) не пізніше 1 грудня року, що передує плановому.

За наявності у суб`єкта господарювання відокремлених підрозділів планові заходи державного нагляду (контролю) щодо такого суб`єкта господарювання можуть здійснюватися одночасно в усіх відокремлених підрозділах протягом строку здійснення одного планового заходу.

Органи державного нагляду (контролю) щороку визначають перелік суб`єктів господарювання, які підлягають плановим заходам державного нагляду (контролю) у плановому періоді, та не пізніше 15 жовтня року, що передує плановому, забезпечують внесення відомостей про таких суб`єктів господарювання до інтегрованої автоматизованої системи державного нагляду (контролю) для автоматичного виявлення нею суб`єктів господарювання, які підлягають комплексним плановим заходам державного нагляду (контролю).

Проект плану здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю) формується інтегрованою автоматизованою системою державного нагляду (контролю).

План здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю) на відповідний плановий період для всіх органів державного нагляду (контролю) затверджує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності, оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті та вносить відомості до інтегрованої автоматизованої системи державного нагляду (контролю) до 15 листопада року, що передує плановому.

Річні плани здійснення планових заходів державного нагляду (контролю) на відповідний плановий період з урахуванням узгоджених дат початку та строків здійснення визначених у плані здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю) затверджують органи державного нагляду (контролю), оприлюднюють на своїх офіційних веб-сайтах та вносять відомості до інтегрованої автоматизованої системи державного нагляду (контролю) до 1 грудня року, що передує плановому. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності, розробляє Методику розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), та Методику розроблення уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю), які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Методика розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), має передбачати, у тому числі, оцінку ступеня небезпеки, масштабу, виду та сфери діяльності, наявність порушень у попередній діяльності суб`єктів господарювання (крім новостворених).

Орган державного нагляду (контролю) визначає у віднесеній до його відання сфері критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності.

Залежно від ступеня ризику органом державного нагляду (контролю) визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю) та перелік питань для здійснення планових заходів, що затверджується наказом такого органу.

Уніфіковані форми актів з переліком питань затверджуються органом державного нагляду (контролю) та оприлюднюються на його офіційному веб-сайті протягом п`яти робочих днів з дня затвердження у порядку, визначеному законодавством.

Виключно в межах переліку питань орган державного нагляду (контролю) залежно від цілей заходу та ступеня ризику визначає питання, щодо яких буде здійснюватися державний нагляд (контроль), та зазначає їх у направленні на перевірку.

Орган державного нагляду (контролю) оприлюднює критерії та періодичність проведення планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) шляхом розміщення на своєму офіційному веб-сайті у порядку, визначеному законодавством.

Органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб`єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.

Повідомлення повинно містити:

дату початку та дату закінчення здійснення планового заходу;

найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід;

найменування органу державного нагляду (контролю).

Повідомлення надсилається рекомендованим листом та/або за допомогою електронного зв`язку (у тому числі через електронний кабінет чи іншу інформаційну систему, користувачами якої є відповідний орган державного нагляду (контролю) та суб`єкт господарювання, який ним перевіряється) або вручається особисто під розписку керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі.

Головне управління є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, перевіряє додержання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері торгівлі і послуг, вимог законодавства про захист прав споживачів, а також правил торгівлі та надання послуг, накладає на суб`єктів господарювання сфери торгівлі та послуг стягнення за порушення законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на виконання наказу Держпродспоживслужби від 26.11.2018 № 964 «Про затвердження річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Держпродспоживслужби на 2019 рік » відповідачем 12.11.2019 проведено планову перевірку за дотриманням законодавства про захист прав споживачів АЗС № 2 ТОВ «ПРИМАТ» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе,178.

У ході перевірки відповідачем виявлено порушення законодавства про захист прав споживачів, що зафіксовано у акті перевірки.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Закон встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Статтею 15 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено право споживача на інформацію про продукцію.

Згідно з вимогами частини 1статті 15 цього Закону споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Інформація про продукцію повинна містити: назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; дані про основні властивості продукції, номінальну кількість (масу, об`єм тощо), умови використання; відомості про вміст шкідливих для здоров`я речовин, які встановлені нормативно- правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами; дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; виробник (продавець) у разі виявлення недостовірної інформації про продукцію (якщо вона не шкодить життю, здоров`ю або майну споживача) протягом тижня вилучає цю продукцію з продажу та приводить інформацію про неї у відповідність, якщо законом чи відповідним технічним регламентом не встановлено інший порядок дій виробника (продавця) у таких випадках; дату виготовлення; відомості про умови зберігання; гарантійні зобов`язання виробника (виконавця); правила та умови ефективного і безпечного використання продукції; строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій; найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування.

Стосовно продукції, яка за певних умов може бути небезпечною для життя, здоров`я споживача та його майна, навколишнього природного середовища, виробник (виконавець, продавець) зобов`язаний довести до відома споживача інформацію про таку продукцію і можливі наслідки її споживання (використання).

Додаткові вимоги до змісту інформації про продукцію встановлені нормативно- правовими актами, в тому числі технічними регламентами. У разі якщо нормативно- правовими актами, у тому числі технічними регламентами, встановлено спеціальні вимоги до змісту інформації про певні види продукції, положення цієї частини застосовуються у частині, що не охоплюється такими спеціальними вимогами.

Інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), визначеним відповідними нормативно - правовими актами, у тому числі технічними регламентами, або, прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування.

Вимоги до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив (далі - палива), що виробляються, вводяться в обіг та реалізуються на території України, з метою захисту життя та здоров`я людини, тварин, рослин, національної безпеки, охорони навколишнього середовища та природних ресурсів встановлює Технічний регламент щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2013 № 927 (далі Технічний регламент).

У Технічному регламенті терміни вживаються в такому значенні:

документ про якість (паспорт якості) палива - документ, що містить дані для ідентифікації та фактичні значення показників якості нафтопродуктів, отримані в результаті лабораторних випробувань, а також інформацію про їх відповідність вимогам нормативних документів;

партія палива - будь-яка кількість палива однієї марки, що супроводжується одним документом про якість (паспортом якості) палива.

Згідно вимог Технічного регламенту під час роздрібного постачання (реалізації) палива позначення палив повинне бути розміщено у місцях, доступних для споживача (на паливо-розподільчому обладнанні), а також відображено в розрахункових документах.

На вимогу споживача (покупця) продавець повинен надати копію документа про якість (паспорт якості) палива та копію декларації про відповідність. Кожна партія палива, що вводиться в обіг або перебуває в обігу, повинна мати документ про якість (паспорт якості) палива.

Документ про якість паспорт якості палива повинен містити:

дату видачі і номер документа;

назву, марку палива;

товарний знак підприємства-виробника, його назву та адресу;

назву та адресу постачальника (за наявності);

дату виготовлення палива;

дату відбирання проби та дату проведення випробування;

нормативні значення та фактичні результати випробувань, які підтверджують відповідність марки палива вимогам цього Технічного регламенту;

відомості щодо декларації про відповідність;

посилання на нормативні документи на методи випробування згідно з нормативним документом на паливо;

номер партії (резервуара);

дані про вид та кількість добавок (присадок);

підпис начальника відділу технічного контролювання або керівника лабораторії, яка виконує функції відділу, або уповноваженої особи, завірений печаткою.

На документі про якість (паспорт якості) повинен бути знак відповідності, який підтверджує відповідність палива вимогам Технічного регламенту, так, щоб забезпечувалася його видимість, розбірливість та незмивність.

Нанесення будь-якого іншого маркування, здатного ввести в оману треті сторони щодо значення та форми знака відповідності, забороняється. Будь-яке інше маркування може бути нанесене за умови непогіршення видимості та національного знака відповідності.

Порядок приймання та роздрібної торгівлі бензином, дизельним паливом, скрапленим вуглеводневим газом, гасом, маслами, мастилами (далі - нафтопродукти), розфасованими нафтопродуктами, вимоги стосовно дотримання прав споживачів щодо належної якості нафтопродуктів, безпеки для життя та здоров`я споживачів, навколишнього природного середовища і рівня торговельного обслуговування визначають Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 №1442 (далі - Правила).

Відповідно до пункту 29 Правил забороняється приймати нафтопродукти на АЗС у разі:

неналежного оформлення або відсутності товарно-транспортної накладної;

відсутності паспорта якості нафтопродукту або неналежного його оформлення (відсутність номера, марки та виду, не зазначені усі показники якості);

відсутності серед супровідних документів на нафтопродукти декларації про відповідність, реєстраційного номера сертифіката відповідності чи свідоцтва про визнання відповідності.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію або продавця (у випадках, визначених Законом України "Про електронну комерцію") - у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб`єкт господарської діяльності не веде обов`язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про захист прав споживачів» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і має право:

1) давати суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів;

2) перевіряти додержання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері торгівлі і послуг, вимог нормативно-правових актів щодо безпеки продукції, а також правил торгівлі та надання послуг шляхом безперешкодного відвідування та обстеження відповідно до законодавства будь-яких виробничих, торговельних та складських приміщень таких суб`єктів;

3) відбирати у суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг зразки товарів, сировини, матеріалів, напівфабрикатів, комплектуючих виробів для перевірки їх якості на місці або проведення незалежної експертизи у відповідних лабораторіях та інших установах, акредитованих на право проведення таких робіт згідно із законодавством, з оплатою вартості зразків і проведених досліджень (експертизи) за рахунок коштів державного бюджету. У разі встановлення за результатами проведених досліджень (експертизи) факту реалізації продукції неналежної якості та/або фальсифікованої суб`єкт господарювання, що перевірявся, відшкодовує здійснені за це витрати. Кошти відшкодовування витрат зараховуються до державного бюджету. Порядок відбору таких зразків визначається Кабінетом Міністрів України;

4) проводити контрольні перевірки правильності розрахунків із споживачами за реалізовану продукцію, у тому числі харчові продукти, відповідно до закону;

5) одержувати безоплатно від суб`єктів господарювання, що перевіряються, копії необхідних документів, які характеризують якість продукції, сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, що використовуються для виробництва цієї продукції;

7) забороняти суб`єктам господарювання реалізацію споживачам продукції:

ґ) яка є фальсифікованою;

8) приймати рішення про:

а) припинення суб`єктами господарювання сфери торгівлі і послуг реалізації та виробництва продукції, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів стосовно безпеки для життя, здоров`я та майна споживачів і навколишнього природного середовища, - до усунення виявлених недоліків;

б) тимчасове припинення діяльності суб`єктів господарювання сфери торгівлі (секцій, відділів), послуг складів підприємств оптової і роздрібної торгівлі та організацій незалежно від форми власності, що систематично реалізують товари неналежної якості, порушують правила торгівлі та надання послуг, умови зберігання та транспортування товарів, - до усунення виявлених недоліків;

9) опломбовувати у порядку, передбаченому законодавством, виробничі, складські, торговельні та інші приміщення суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, а також несправні, з неправильними показаннями, з пошкодженим повірочним тавром або без нього, чи з таким, строк дії якого закінчився, засоби вимірювальної техніки, за допомогою яких здійснюється обслуговування споживачів, з подальшим повідомленням про це центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері метрологічного нагляду;

10) подавати до суду позови щодо захисту прав споживачів;

11) передавати матеріали перевірок на дії осіб, що містять ознаки кримінального правопорушення, органам досудового розслідування;

12) накладати на винних осіб у випадках, передбачених законодавством, адміністративні стягнення.

Справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, а на території Автономної Республіки Крим - органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів;

13) накладати на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Результати перевірок суб`єктів господарювання службовими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, оформлюються відповідними актами.

Під час перевірки відповідачем встановлено, що товариство здійснює продаж нафтопродуктів з порушенням Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, а саме: відсутні товарно - транспортні накладні на нафтопродукти, копії паспортів якості нафтопродуктів та копії декларацій про відповідність вимогам Технічного регламенту.

Зазначене свідчить про те, що товариством порушені вимоги статей 6, 15, 20, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», пунктів 9, 29 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 № 1442, а отже суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для визнання протиправними та скасування акту, припису та постанови.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 по справі № 802/2236/17-а.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, покладений на суб`єкта владних повноважень даною нормою тягар доказування правомірності свого рішення не звільняє позивача від обов`язку доказування своїх тверджень чи заперечень.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Проте, позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а також не спростовано доводи відповідача.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лапій С.М.