Справа № 195/2282/21
Суддя: Скрипченко Д. М.
Дата ухвалення: 2022-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 195/2282/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

25.05.2022 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Скрипченко Д.М., за участю секретаря судових засідань - Левкович Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду сел. Томаківка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до виконавчого комітету Томаківської селищної ради (смт.Томаківка, вул.Лесі Українки, 17 Дніпропетровська область) про скасування Постанови Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Томаківської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним адміністративним позовом до відповідача виконавчого комітету Томаківської селищної ради (смт.Томаківка, вул. Лесі Українки, 17 Дніпропетровська область) про скасування Постанови Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Томаківської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20 грудня 2021 року Адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Томаківської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області по справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6 800,00 гривень за порушення, а саме: 11.11.2021 року близько 17:10 год перебуваючи на своєму робочому місці в магазині « Меркурій » в с-щі Томаківка по вул. Кар`єрна 7-А здійснила продаж слабоалкогольного напою «Джин-Тонік» 0,33 з вмістом спирту 8% (2 одиниці) неповнолітній ОСОБА_2 2004 року народження.

Позивач вважає, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення є незаконним, не обґрунтованим та недоведеним, а постанова підлягає скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається із копій протоколів засідання Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Томаківської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області від 06.12.2021 року та 20.12.2021 року під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, не були допитані зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 398031 від 11.11.2021 року свідки та інші учасники події щодо дій працівників поліції, які мали місце при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, що вплинуло на повноту розгляду, оскільки письмові пояснення цих свідків не складалися та не долучалися до протоколу. Висновок про наявність події, складу адміністративного правопорушення та вину позивача в ньому зроблено виключно на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 398031 від 11.11.2021 року. Зовсім не надана оцінка доданих до протоколу матеріалів.

Зі змісту ст.283 КУпАП вбачається, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова, серед іншого повинна містити: 1) відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові, дата народження, місце проживання чи перебування; 2) опис обставин, установлених під час розгляду справи;

3) зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Винесена Адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Томаківської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області постанова від 20.12.2021 року не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, а саме: 1) вона не викладена у формі рішення; 2) не зазначені належний опис обставин, установлених під час розгляду справи та нормативний акт, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, а саме: ст. 153 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», відповідно до якої забороняється продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та її представника, при цьому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач виконавчий комітет Томаківської селищної ради в судове засідання не з`явився, але подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, при цьому просить відмовити у задоволенні позову та подано відзив на позов, мотивуючи тим, що не доведено протиправність на незаконність винесеної даної постанови , не наведено чітких підстав та не надано доказів, що підтверджують даний факт та взагалі є безпідставною.

Неприбуття у судове засідання учасників справи, повідомлених належним чином відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи даної категорії.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 грудня 2021 року Адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Томаківської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області по справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6 800,00 гривень за порушення, а саме: 11.11.2021 року близько 17:10 год перебуваючи на своєму робочому місці в магазині « Меркурій » в с-щі Томаківка по вул. Кар`єрна 7-А здійснила продаж слабоалкогольного напою «Джин-Тонік» 0,33 з вмістом спирту 8% (2 одиниці) неповнолітній ОСОБА_2 2004 року народження.

Стаття 281КУпАП визначає, що при розгляді колегіальним органом справи про адміністративне правопорушення ведеться протокол, в якому, серед іншого, зазначаються документи і речові докази, досліджені при розгляді справи.

Як вбачається із копій протоколів засідання Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Томаківської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області від 06.12.2021 року та 20.12.2021 року під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, не були допитані зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 398031 від 11.11.2021 року свідки та інші учасники події щодо дій працівників поліції, які мали місце при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, що вплинуло на повноту розгляду, оскільки письмові пояснення цих свідків не складалися та не долучалися до протоколу. Висновок про наявність події, складу адміністративного правопорушення та вину позивача в ньому зроблено виключно на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 398031 від 11.11.2021 року. Зовсім не надана оцінка доданих до протоколу матеріалів.

Зі змісту ст. 283 КУпАП вбачається, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова, серед іншого повинна містити: 1) відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові, дата народження, місце проживання чи перебування; 2) опис обставин, установлених під час розгляду справи;

3) зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Винесена Адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Томаківської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області постанова від 20.12.2021 року не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, а саме: 1) вона не викладена у формі рішення; 2) не зазначені належний опис обставин, установлених під час розгляду справи та нормативний акт, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, а саме: ст. 153 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», відповідно до якої забороняється продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

У відповідності до ч.1,4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України /далі КАС України/ розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Як зазначено в заяві, позивач пояснювала на засіданнях адміністративної комісії покупців було двоє: звертався продати «Джин-Тонік» високий молодий чоловік, який вочевидь в протоколі зазначений свідком, і який був разом із ОСОБА_2 . Після продажу товару, позивач приймала «Джин-Тонік» від працівника поліції, про що нею складена розписка, і йому, за його вимогою надала чек (який залишився на прилавку) за проданий товар, а гроші за повернутий «Джин-Тонік» видала зазначеному вище високому молодому чоловіку.

Судом встановлено, незважаючи на те, що клопотання адвоката Івахненка О.О. комісією було задоволено і зазначені особи, для надання пояснень, нібито викликались на засідання комісії, комісія обмежилась їх телефонним поясненням щодо підтвердження наданих ними письмових пояснень, проте матеріали справи не містять письмових пояснень свідка зазначеного в протоколі, а зазначена в поясненні ОСОБА_2 інформація про педагога не містить відповідних даних, за якими можливо ідентифікувати зазначену особу як педагога. Як поясняли комісії позивач та свідок ОСОБА_4 , коли працівник поліції опитував в залі кафе ОСОБА_2 , то вона була одна і інші особи при цьому не були присутні. Відповідно неявка зазначених осіб унеможливили, також, з`ясувати ту обставину, яку пояснювали позивач та свідок ОСОБА_4 , щодо отримання поліцейським спочатку підпису в протоколі ОСОБА_1 , а вже потім він його заповнював та отримував підпис зазначеного в протоколі свідка.

Як вбачається із дій працівників поліції, незважаючи на те, що мала місце явна контрольна закупка, ними не складено протоколу про вилучення товару та касового чеку і повернення грошових коштів продавцем за повернутий поліцейським товар, що унеможливлює визнати зазначені предмети як допустимими доказами по справі, а відповідно спростовує саму подію правопорушення. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення, всупереч ст.265 КУпАП, не зроблено відповідного запису про складання протоколу особистого огляду і вилучення, як заходу, який забезпечує провадження в справі про адміністративне правопорушення. Натомість зазначено, що "речі, цінності, документи не вилучалися". Отже, відсутні належні докази вилучення слабоалкогольного виробу у неповнолітньої, тобто взагалі відсутні докази фактичної реалізації слабоалкогольних напоїв неповнолітній особі.

Відповідно до п.п.6,7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1376 від 06.11.2015 року усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком (в тому числі друкованими літерами), державною мовою. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Європейський суд з прав людини не забороняє використовувати у кримінальному провадженні докази, отримані в результаті проведення негласних слідчих дій, наприклад операцій під прикриттям. Проте, ЄСПЛ забороняє судам використовувати докази, отримані в результаті провокації правоохоронців. Тому проведення заходів, пов`язаних, наприклад із використанням негласних агентів, повинне супроводжуватися відповідними гарантіями. У цій частині ЄСПЛ виділяє дві групи гарантій. Перша стосується заходів, які вживаються безпосередньо на етапі здійснення контролю за вчиненням злочину. Друга це процесуальні гарантії на стадії розгляду справи у суді.

Контроль за вчиненням злочину може здійснюватися у випадках наявності достатніх підстав вважати, що готується вчинення або вчиняється тяжкий або особливо тяжкий злочин. Він проводиться в таких формах; контрольована поставка; контрольована та оперативна закупка; спеціальний слідчий експеримент; імітування обстановки злочину.

При цьому, під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який би вона не вчинила, якби слідчий цьому не сприяв. Здобуті в такий спосіб речі та документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні.

Використовуючи аналогію права, керуючись рішеннями ЄСПЛ, як джерелом права, вважаю, що в конкретному випадку зі сторони працівника поліції мала місце провокація адміністративного правопорушення з метою його подальшого викриття, адже до перевірки було залучено неповнолітню ОСОБА_2 жительку м.Нікополя, який повинна була здійснити придбання слабоалкогольних виробів в магазині зі своїм знайомим, якого при розгляді справи достовірно так і не вдалося ідентифікувати.

В той же час Кодексом України про адміністративні правопорушення, передбачено документування дійсних обставин, дій, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення. З цих підстав протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 398031 від 11.11.2021 року складений старшим інспектором СІОП ВП Нікопольськогор РУП інспектором з ювенальної превенції сектору превенції Цвєтковим Олексієм Миколайовичем, не можна вважати правомірним та законним.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно із ч.3 ст.8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. З Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06.03.2008 року).

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 246 КУпА порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом із тим, доказування вини особи, яка притягується до юридичної відповідальності є забезпеченням принципу змагальної процедури.

Основним і первинним предметом доказування справ про адміністративні правопорушення є встановлення уповноваженим органом (посадовою особою) наявності сукупності ознак складу адміністративного правопорушення, у тому числі вини особи в учиненому нею діянні, фактів, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у справі Allenet de Ribemont v. France (скарга № 15175/89, постанова від 10.02.1995 року) підкреслює, що принцип презумпції невинуватості порушується, « якщо суд оголосить обвинуваченого винним, коли його вина не була попередньо доведена».

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини у справі Salabiaku v. France (скарга № 10519/83) встановив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування... необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

В рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Міністрів Ради Європи Державам-Членам стосовно адміністративних санкцій, одним із принципів застосування адміністративних стягнень є покладення обов`язку забезпечення доказів на адміністративний орган влади (принцип 7).

Таким чином, постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення є протиправною.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта і надіслати справу на новий розгляд компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням конкретних обставин справи, встановлених під час судового розгляду, суд приходить до переконання про наявність достатніх підстав для скасування оскаржуваної постанови та надіслання справи на новий розгляд з метою дотримання вимог ст. 15 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

З цих підстав даний позов підлягає до задоволення.

З огляду на те, що позов задоволено, а позивачем на підтвердження витрат понесених у зв`язку із оскарженням постанови про накладення адміністративного стягнення надано належні докази які обґрунтовують їх розмір, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 908,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.9,72-77,90,205, 242, 244-246, 271, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до виконавчого комітету Томаківської селищної ради (смт.Томаківка, вул.Лесі Українки, 17 Дніпропетровська область) про скасування Постанови Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Томаківської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову винесену 20 грудня 2021 року Адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Томаківської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6 800,00 гривень.

Провадження по адміністративній справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з суб`єкта владних повноважень Томаківської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, ЄДРПОУ (поштова адреса: вул. Лесі Українки, 17, с-ще Томаківка, Нікопольського району Дніпропетровської області, поштовий індекс: 53500, тел., e-mail: ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , і.н. НОМЕР_1 , користь сплачений нею судовий збір у сумі 908 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Томаківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д. М. Скрипченко