Справа № 678/512/22
Суддя: Цибульський Д. В.
Дата ухвалення: 2022-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Копія Справа №678/512/22
Провадження №2-а-678-6/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року смт.Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Цибульського Д.В.,

при секретарі судового засідання Іськовій Т.Л.,

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , представник позивачки адвокат Бригида Валентин Віталійович до відділу поліції №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області про скасування постанови серії ЕГА №480553 від 29.10.2021 року,

встановив:

27.05.2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 та її представника позивача адвоката Бригиди В.В. від 27.05.2022 року, в якій вони просять: поновити строк на оскарження і відкрити провадження; скасувати постанову серії ЕГА №480553 від 29.10.2021 року, винесену поліцейським ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області старшим сержантом поліції Цюрукало О.С., про накладення штрафу в розмірі 850 грн., на ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительку АДРЕСА_1 , та закрити справу за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП; з метою забезпечення позову зупинити примусове виконання постанови серії ЕГА №480553 від 29.10.2021 року; витребувати з Летичівського ВДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавче провадження №68830295 (державний виконавець Серга Н.В.); витребувати з ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області (смт.Летичів, вул.І.Франка, 20) матеріали адміністративної справи.

Позивачка та її представник серед іншого також у позовній заяві просять з метою забезпечення позову зупинити примусове виконання постанови серії ЕГА №480553 від 29.10.2021 року і витребувати з Летичівського ВДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавче провадження №68830295 (державний виконавець Серга Н.В.).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити з наступних підстав.

Встановлено, що 27.05.2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 та її представника позивача адвоката Бригиди В.В. від 27.05.2022 року, про скасування постанови серії ЕГА №480553 від 29.10.2021 року.

Постановою державного виконавця Летичівського відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Сергою Н.В. було винесено постанову серії ВП №68830295 від 19.04.2022 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови серії ЕГА №480553 від 29.10.2021 року.

Перевіряючи обґрунтованість заяви, суд приймає до уваги те, що згідно із ч.ч.1, 2 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Слід зазначити, що забезпечення позову - це, насамперед, вжиття судом, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у

майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Так, у вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймі однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням заявника.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо та достатньо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Перелік видів забезпечення позову встановлено ч.1 ст.151 КАС України, а саме: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч.2 ст.151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вказана позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 року №2.

Враховуючи вищевикладене, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій, рішень суб`єкта владних повноважень, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Суд звертає увагу на те, що наявність відкритого виконавчого провадження саме по собі не свідчить про обставини, що унеможливлять або істотно ускладнять виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, та/або очевидної протиправності дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Судом встановлено, що в заяві про забезпечення адміністративного позову не наведено конкретних обґрунтувань порушення прав позивача із обов`язковим підтвердженням цього відповідними доказами, а також, посилання на явну протиправність дій відповідача, яка може бути встановлена лише під час розгляду справи по суті, що є безумовною підставою для відмови у застосуванні попереднього судового захисту у вигляді забезпечення позову.

Тобто позивачка та її представник у заяві про забезпечення позову не вказують обґрунтування необхідності забезпечення позову, не наводять аргументи з посиланням на відповідні докази.

Крім того, судом враховується, що наслідки від незабезпечення даного позову, жодним чином не вплинуть на можливість ефективного захисту або поновлення позивачкою порушених чи оспорюваних прав або інтересів, оскільки, навіть після звернення оскаржуваної постанови до примусового виконання і відкриття виконавчого провадження, заявник не позбавлений можливості порушувати питання про відстрочення або розстрочення її виконання в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а в разі задоволення позову звертатись за поверненням сплачених ним (стягнутих) коштів з Державного бюджету України згідно законодавства.

Як було зазначено вище, відповідно до ч.2 ст.151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

У межах визначеної нормативної регламентації спірних правовідносин, слід зазначити про те, що зупинення стягнення на підставі постанови про застосування адміністративного штрафу ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, за відсутності об`єктивних та достатніх на те підстав, зумовить виникнення невиправданого судового втручання у діяльність суб`єкта владних повноважень, що, у свою чергу, йде у розріз з метою інституту забезпечення позову.

Таким чином, відсутні достатні підстави, які б вказували на необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб та даних, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивачки, захист яких стане взагалі неможливим без вжиття таких заходів, або ж для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім того, суд повинен проаналізувати та оцінити доводи заявника щодо «очевидності» ознак протиправності рішення та порушення прав позивача, при цьому, пропри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх «якість»: вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом.

Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною другою ст.2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачки і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.

Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед, а тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Варто вказати, що наведене в заяві обґрунтування необхідності забезпечення позову не свідчить про наявність очевидних ознак протиправності постанови ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області про стягнення із позивачки адміністративного штрафу, та, фактично, зумовлює вирішення спору по суті, що не відповідає завданням інституту забезпечення позову.

На думку суду, без вивчення та оцінки в ході розгляду по суті спору всіх обставин справи, дійти висновку про протиправність рішення відповідача неможливо.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову шляхом зупинення примусового виконання постанови серії ЕГА №480553 від 29.10.2021 року є необґрунтованою, відсутнє вмотивоване обґрунтування необхідності саме такого виду забезпечення позову, відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, а відтак заява задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.9, 150-154, 243, 248, 256 КАС України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 та її представника позивача адвоката Бригиди В.В. про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , представник позивачки адвокат Бригида Валентин Віталійович до відділу поліції №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області про скасування постанови серії ЕГА №480553 від 29.10.2021 року, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 30 травня 2022 року.

Суддя: підпис Д.В. Цибульський

Cуддя Летичівського районного суду

Хмельницької області Д.В.Цибульський