Справа № 140/12801/21
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2022-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/12801/21 пров. № А/857/4521/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Хабазні Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року, прийняте суддею Дмитруком В.В. у м.Луцьку у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області (надалі ГУ Нацполіції у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу №347 о/с від 30.09.2021 року про звільнення з посади начальника сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Луцького районного управління поліції, поновлення на посаді начальника сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Луцького районного управління поліції, спеціальне звання майор поліції, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 30.09.2021 року по день винесення судового рішення про поновлення на посаді.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року відмовлено в задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що відповідно до наказу ГУНП у Волинській області від 30.09.2021 року №347 о/с, майора поліції ОСОБА_1 , начальника сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Луцького районного управління поліції, звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», з 30.09.2021 року.

Як вбачається з матеріалів справи, наказ від 30.09.2021 року №1195/в «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників поліції Луцького РУП ГУНП у Волинській області» яким начальника сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області майора поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції, позивач не оскаржував.

Таким чином, суд доходить висновку, що саме за скоєння дисциплінарного проступку до позивача застосовано стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Суд також зазначив, що в даному випадку, позивачем вчинено діяння, несумісне з займаною ним посадою та яке виходить за межі дисциплінарної відповідальності, оскільки позивачем було скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою задовольнити позов.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідач на підставі обставин, встановлених службовим розслідуванням від 30.09.2021 року, обмежився лише висновком.

Просить взяти до уваги те, що вина ОСОБА_2 , який керував транспортним ВАЗ -21099, н.з. НОМЕР_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП (керування транспортним засобом особами в стані алкогольного сп`яніння) не є доведеною у судовому порядку.

Згідно інформації з офіційного веб-сайту Судової влади України у Луцькому міськрайонному суді Волинської області стосовно ОСОБА_2 перебуває справа про вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Звертає увагу суду на те, що відомостей про схильність до зловживання спиртним, інших шкідливих звичок, скарг на його поведінку на службі чи побуті не надходило.

Крім того, із висновку службового розслідування та оскаржуваного наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності вбачається, що суб`єктом призначення не розглядалась можливість застосування до позивача іншого виду дисциплінарного стягнення, не пов`язаного з його звільненням.

Зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи складає 20000 грн. Документи, що підтверджують факт понесених витрат на правничу допомогу будуть подані до суду в процесі розгляду справи.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст. 229, ст. 313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до копії витягу з наказу від 04.01.2021 року №3 о/с з 11.01.2021 року ОСОБА_1 перебував на посаді начальника сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області (а.с.47).

Наказом №1132 від 28.09.2021 року було призначено службове розслідування за фактом можливих неправомірних дій начальника сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області майора поліції ОСОБА_1 (а.с.48).

Наказом Головного управління Національної поліції у Волинській області від 30.09.2021 року №1195/в начальника сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області майора поліції ОСОБА_1 за порушення службової дисципліни, вчинення дій, що підривають авторитет Національної поліції, невиконання обов`язків поліцейського встановлених пунктами 1, 2 частини першої статті 18, пунктами 1, 3 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», пунктами 1, 2, 3, 4, 6, 11, 13 частини третьої статті 1 розділу 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 3 розділу 4, пункту 4 розділу 5 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, пункту 7 розділу 4 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 року №893, посадових інструкцій (вих. №924/50/01-2021 від 21.01.2021 року, нехтуванні вимогами керівних вказівок Національної поліції України та Головного управління Національної поліції у Волинській області, щодо дотримання законності та транспортної дисципліни, порушенні нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, текст якої закріплено у статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», та виразилось у не вжитті заходів щодо припинення вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_3 , який керував автомобілем ВАЗ-21099, н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, у використанні ненормативної лексики відносно працівників поліції, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинення дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, шляхом сприяння уникнути адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та покинути ним місце події, перешкоджанні під час проведення службового розслідування, шляхом надання завідомо неповних та неправдивих пояснень, - звільнено зі служби в поліції (а.с.93-94).

Із наказом ГУНП у Волинській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників поліції Луцького РУП ГУНП у Волинській області» від 30.09.2021 року №1195/в майор поліції ОСОБА_1 відмовився ознайомлюватись про, що було складено акт про відмову від підпису від 30.09.2021 року №4265/12/01/6-2021, із зазначенням присутніх працівників поліції, які засвідчили вказаний факт власними підписами, а також зафіксовано на цифрову нагрудну відеокамеру (а.с.95).

Відповідно до наказу ГУНП у Волинській області від 30.09.2021 року №347 о/с, майора поліції ОСОБА_1 , начальника сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Луцького районного управління поліції, звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», з 30.09.2021 року (а.с.96).

Факт повідомлення позивача про звільнення зі служби в поліції та відмови від ознайомлення з наказом оформлено відповідним актом від 30.09.2021 року №4264/12/01/1-2021, із зазначенням присутніх працівників поліції, які засвідчили вказаний факт власними підписами (а.с.97).

Управлінням кадрового забезпечення ГУНП у Волинській області, в день звільнення із служби в поліції позивача, направлено на його адресу лист від 30.09.2021 року №4252/12/01/1-2021 з повідомленням про звільнення, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №477 (98-99).

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII).

Згідно із пунктом 1 частини 1 та частиною 2 статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Відповідно до частин 1, 2 статті 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до пункту 3 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Забороняється втручання в службову діяльність поліцейських особами, які не є їхніми прямими керівниками, крім випадків, визначених Конституцією та законами України (пункт 5 статті 2 Дисциплінарного статуту).

Статтею 11 Дисциплінарного статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до частин 1, 2 та пунктів 6, 7 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Відповідно до частини 1 статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для призначення службового розслідування; обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; пояснення поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Частинами 3, 7, 8 статті 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 09 листопада 2016 року № 1179 затверджено «Правила етичної поведінки поліцейських» (далі - Правила), які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Відповідно до пункту 1 Розділу І Правил установлено, що вони поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Згідно із пунктом 1 Розділу ІІ Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.

Пунктами 3 та 4 Розділу IV Правил передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.

Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.

Відповідно до пункту 4 Розділу IV Правил керівник органу (підрозділу) поліції не має права використовувати службове становище в особистих інтересах або інтересах третіх осіб.

З аналізу статей 1, 2 Дисциплінарного статуту висновується, що підставою для дисциплінарної відповідальності поліцейського є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституцій законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів МВС підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Водночас, адміністративний суд у силу вимог частини другої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

При цьому суб`єкт владних повноважень повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо.

Верховний Суд у постанові від 22 липня 2021 року у справі №580/1954/20 закцентував увагу, що саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.

Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому:

- чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України;

- чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення;

- чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення;

- чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Аналогічні висновки неодноразово висловлювались Верховним Судом у своїх рішеннях та, зокрема, у постанові від 06 лютого 2020 року в справі № 826/1916/17.

Суд першої інстанції встановив, що за результатами службового розслідування відповідач прийняв наказ про звільнення позивача із займаної посади, який є предметом спору у цій адміністративній справі і якому суд зобов`язаний надати належну оцінку, у тому числі в контексті матеріалів службового розслідування.

Суд під час розгляду справи повинен оцінити встановлену суб`єктом владних повноважень кваліфіковану поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Колегія суддів враховує встановлені розслідуванням обставини про те, що позивач здійснював вплив на поліцейських з метою уникнення від адміністративної відповідальності свого знайомого ОСОБА_2 з недотриманням норм професійної етики, не контролював свою поведінку та емоції, використовував ненормативну лексику і висловлював свою неповагу до поліцейських УПП, при цьому погрожував останнім.

З огляду на це, а також ту обставину, що вчинення подібних дій призводить до встановлення негативної суспільної думки населення щодо органів правопорядку, які відповідно до своїх службових обов`язків повинні неупереджено дотримуватись законодавства України, в тому числі щодо морально-етичних принципів, колегія суддів визнає доведеною вину позивача у вчиненні проступку, за який до нього застосовано спірне стягнення.

Верховний Суд у постанові від 22 липня 2021 року в справі №580/1954/20 наголосив, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, із висновку службового розслідування встановлено, що позивач не контролював свою поведінку, почуття та емоції, поводив себе не стримано, зверхньо, зухвало та висловлювався на адресу поліцейських нецензурною лайкою та сприяв уникненню адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та покиненню ним місця події.

Покликання апелянта на те, що ОСОБА_2 ще не було притягнуто до відповідальності жодним чином не впливає на суть звільнення.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Підставою для звільнення позивача зі служби в поліції стали обставини порушення ним службової дисципліни, тобто судом в межах розгляду цієї справи не досліджувалось питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення, а надавалась правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку. При цьому, наявність факту притягнення до адміністративної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення особи рядового і начальницького складу до дисциплінарної відповідальності за наявності відповідних підстав.

Зазначене свідчить про дискредитацію звання поліцейського і негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства, що відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 07 березня 2019 року в справі №819/736/18.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційних скарг та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року у справі №140/12801/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 27.05.2022 року.