Справа № 127/4693/22
Суддя: Клапоущак С. Ю.
Дата ухвалення: 2022-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №127/4693/22
Провадження № 2-а/127/57/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2022 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Клапоущака С.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Ратушняк Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного спеціаліста інспектора з паркування відділу паркування Департаменту енергетики, транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Фалинського Богдана Владиславовича про визнання дій протиправними та скасування постанови серії ІВ №00055675 від 09.02.2022 про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до головного спеціаліста інспектора з паркування відділу паркування Департаменту енергетики, транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Фалинського Б.В. про визнання дій протиправними та скасування постанови серії ІВ №00055675 від 09.02.2022 про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21 лютого 2022 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, підготовче засідання призначено на 10 березня 2022 року.

Згідно з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 квітня 2022 року підготовче провадження було закрито та призначено адміністративну справу до судового розгляду на 19 квітня 2022 року.

В обгрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що 09 лютого 2022 року головним спеціалістом інспектором з паркування відділу паркування Департаменту енергетики, транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Фалинським Б.В. винесено постанову серії ІВ №00055675 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

За твердженням відповідача, начебто ним в режимі фото- відео зйомки було зафіксовано порушення правил зупинки, стоянки, паркування належного йому транспортного засобу марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яке полягало у здійсненні зупинки в межах дії розмітки 1.4 (п. 34 ПДР) за адресою: вул. С. Петлюри/вул. Чкалова у м. Вінниці, вважає, що такі дії посадової особи є протиправними, а його притягнення до адміністративної відповідальності незаконним.

Згідно даних сервісу «Порушення правил паркування м. Вінниці» (https://inspector. vmr.gov.ua/SitePages/fines. aspx) єдиними доказами порушення, згаданого в оскаржуваній постанові, є покази приладу Logic Instrument K80 ПAK «Інспектор», що мають функцію фотозйомки. Вважає, що зазначені докази є неналежними, оскільки не доводять його вини, як обов`язкового елементу адміністративного порушення з однієї сторони, а з іншої сторони вказують на відсутність дорожньої розмітки 1.4 в зоні зупинки його автомобіля. Відповідно до п. 8.5.1 ПДР, дорожня розмітка застосовується відповідно до цих Правил і повинна відповідати вимогам Державного стандарту. Дорожня розмітка повинна бути видимою учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби на відстані, що забезпечує безпеку руху. На ділянках доріг, на яких є труднощі для видимості учасниками дорожнього руху дорожньої розмітки (сніг, бруд тощо) або дорожня розмітка не може бути відновленою, установлюються відповідні за змістом дорожні знаки. Позивач зазначає, що кінцевою точкою його поїздки 09 лютого 2022 року було відвідування Вінницького міського суду, а тому він подолав близько 300 метрів в пошуках належного для паркування місця, перевіряючи наявність відповідних приписів дорожніх знаків, розмітки, вимог правил і т.п. Під час зупинки у вказаному в постанові місці, він не встановив жодних заборон для паркування. Ним не було встановлено також і наявність лінії 1.4 в зоні паркування автомобіля та прилеглої до неї території, оскільки на момент паркування, проїзна частина була покрита мокрим снігом, який на момент виконання фотофіксації розтаяв, про що свідчить струмок води відображений на фото. Сумнівним також є твердження відповідача, що автомобіль його знаходився в зоні дії розмітки 1.4, оскільки за визначенням лінія жовтого кольору 1.4 має бути суцільною. Проте, як видно із фотоматеріалів, виготовлених відповідачем, суцільна лінія 1.4 знаходиться поза межами його автомобіля, а жовта речовина біля автомобіля, радше схожа на розлиту та витерту під час дорожніх робіт жовту фарбу, та за будь-яких умов не відповідає п. 1.1.3 ДСТУ 2587-94 «Розмітка дорожня. Технічні вимоги. Методи контролю. Правила застосування». Згідно з п. 34 ПДР України, розмітка 1.4 може використовуватися спільно із знаком 3.34 «Зупинку заборонено» і саме таке спільне використання унеможливило дію очевидних природних явищ тим самим забезпечивши належну організацію дорожнього руху. Проте, відповідач, на якого покладено такий обов`язок в межах м. Вінниці, відповідних заходів не вчинив і фактично переклав відповідальність за свою бездіяльність на нього. Такий «підхід» явно суперечить принципу «належного урядування». Цей принцип ЄСПЛ вважає, складовою фундаментального принципу верховенства права. Таким чином, відповідач притягнув його до відповідальності не тільки за умови відсутності видимості лінії та її фактичної відсутності в зоні зупинки автомобіля, а й за наслідками своєї бездіяльності. Враховуючи вищевикладене, позивач просить визнати дії головного спеціаліста інспектора з паркування відділу паркування Департаменту енергетики, транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Фалинського Б.В. стосовно притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними та скасувати постанову серії ІВ №00055675 від 09.02.2022 про притягнення його до адміністративної відповідальності, а також стягнути на його користь судові витрати: 992 гривні 40 копійок судового збору та 2000 гривень витрат на правничу допомогу адвоката.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача за довіреністю Мельник С.С. у судове засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, у задоволенні позову просив відмовити, до матеріалів справи долучив відзив на адміністративний позов.

Згідно з ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Отже, суд розглянув справу у відсутність сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Положеннями пунктів 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Порядок та особливості розгляду справи про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлений у статтях 279-1 279-4 КУпАП.

Відповідно до ст. 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

За змістом ч. 2 ст. 14-2 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.

Згідно з примітками до ст. 122 КУпАП та до ст. 151-1 КУпАП, суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Згідно ст. 219 КУпАП, від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою і шостою статті 122, частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради інспектори з паркування.

Вимогами частини 1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ч. 1 ст. 7 КУпАП).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення.

Згідно з п. 8.1 ПДР УКраїни, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Водночас, розмітка є одним із найважливіших засобів регулювання дорожнього руху і значною мірою впливає на безпеку руху. Висока ефективність розмітки пояснюється насамперед тим, що вона постійно перебуває в полі зору водія, допомагає йому правильно вибирати положення транспортного засобу на проїзній частині, де багато смугових доріг, сприяє кращому орієнтуванню в напрямку дороги, обмежує в необхідних місцях маневрування транспортних засобів, сприяючи тим самим підвищенню безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 8.5.1 ПДР України горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

За змістом п.п. 1.4 п. 1 розділу 34 Правил дорожнього руху України розмітка 1.4 має жовтий колір та позначає місця, де заборонено зупинку та стоянку транспортних засобів. Застосовується самостійно або в поєднанні із знаком 3.34 і наноситься біля краю проїзної частини або по верху бордюру.

Як вбачається із оскаржуваної постанови серії ІВ №00055675, яка винесена головним спеціалістом інспектором з паркування відділу паркування Департаменту енергетики транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Фалинським Б.В., 15 лютого 2022 року ОСОБА_1 було притягнено до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень за зупинку в місці позначеному розміткою (п. 34 Розмітка 1.4).

В постанові інспектора з паркування визначено, що зображення транспортного засобу «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 , в момент вчинення правопорушення зберігається на веб-сайті https://inspector.vmr.gov.ua. На вказаному сайті пошукова система за номером автомобіля та номером постанови про накладення адміністративного стягнення представляє фотографії, на яких чітко відображений автомобіль «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 , зупинений за адресою: вул. С. Петлюри/вул. Чкалова у м. Вінниці в зоні дії розмітки 1.4 (п. 34 ПДР). Фотоматеріали із відображенням транспортного засобу марки «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 , (GPS координати: 49.23602000, 28.47350690; дата 15.02.2022 час 15:33:16).

Статтею 14-2 КУпАП передбачена можливість фіксації порушень правил зупинки, стоянки та паркування в режимі фотозйомки шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, а тому такі зображення є належним доказом його вчинення.

Отже, інформація зафіксована на фотознімках може оцінюватися як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, фотознімки є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, обставини якого викладені в оскаржуваній постанові.

Як вбачається зі змісту позову позивач не заперечує факт зупинки автомобіля по вул. С. Петлюри, 20 у м. Вінниці, однак стверджує, що в зоні паркування автомобіля у місці зупинки не було встановлено наявність розмітки 1.4, оскільки на момент паркування проїзна частина була покрита мокрим снігом, розмітка, яка була нанесена, не схожа на розмітку 1.4, оскільки згідно з фотоматеріалами суцільна лінія 1.4 не відповідає п. 1.1.3 ДСТУ 2587-94 «Розмітка дорожня. Технічні вимоги. Методи контролю. Правила застосування». Таким чином, дане твердження позивача свідчить про обізнаність позивача про наявність такої розмітки по вул. С. Петлюри в м. Вінниці.

Із приєднаних до матеріалів справи матеріалів фотофіксації чітко вбачається, що позивачем були порушені вимоги горизонтальної дорожньої розмітки 1.4, яка позначає місця, де заборонено зупинку транспортних засобів. Обгрунтованих сумнівів у тому, що транспортний засіб позивача був зупинений в зоні її дії, при дослідженні таких матеріалів, не виникає. Сам по собі факт візуального несприйняття дорожньої розмітки позивачем у певний момент часу не може бути підставою для звільнення його від відповідальності за порушення ПДР, оскільки є наслідком взаємодії як об`єктивних явищ природи так і суб`єктивних процесів (швидкість сприйняття та аналізу дорожньої обстановки, здатність уважно спостерігати за нею).

Доводи позивача щодо неможливості встановити наявність суцільної лінії жовтого кольору дорожньої розмітки 1.4 через затерту фарбу та не використання останньої із дорожнім знаком 3.34 «Зупинку заборонено» не підтверджені та не ґрунтуються на вимогах закону, позивачем не наведено правову норму, яка б звільняла водіїв від відповідальності за порушення Правил дорожнього руху у разі не застосування такої розмітки із дорожнім знаком та не у відповідності до вимог вказаних ДСТУ.

Згідно з п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, є законною, відповідає нормам КУпАП, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 14-2, ч. 1 ст. 122, ст. 219, ст. 245, ст. 251, ст. 265-4, ст. 279-1, ст. 280, ст. 293 КУпАП, ст.ст. 1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до головного спеціаліста інспектора з паркування відділу паркування Департаменту енергетики, транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Фалинського Богдана Владиславовича про визнання дій протиправними та скасування постанови серії ІВ №00055675 від 09.02.2022 про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: