Справа № 340/8482/21
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2022-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 травня 2022 року м. Дніпросправа № 340/8482/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Баранник Н.П.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 р. (суддя: Пасічник Ю.П.) в адміністративній справі №340/8482/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив зобов`язати відповідача зарахувати до його загального трудового стажу час відбування ним кримінального покарання з 01 листопада 1987 р. по 01 січня 1989 р., у вигляді виправних робіт за місцем роботи.

Позовна заява обґрунтована тим, що вироком Кіровського райнарсуду м. Кіровограда від 14 жовтня 1987 р. його було визнано винним за частиною 1 статті 169 КК УРСР із застосуванням статті 44 Кримінального Кодексу УРСР та піддано до виправних робіт за місцем робіт строком на 2 роки, з утриманням 15% заробітку в дохід держави. Відповідно до статті 95 Виправно-трудового кодексу України, який був чинний до 01 січня 2004 р., час відбування покарання у вигляді виправних робіт, може бути включений судом до загального трудового стажу. На його звернення, з приводу зарахування часу відбування покарання у вигляді виправних робіт до загального трудового стажу, йому було повідомлено відповідачем, що таке зарахування можливе лише за рішення суду.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 р., ухваленим за результатами розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, позов ОСОБА_1 задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку відповідачем. Посилаючись на порушення судом норм матеріального права, скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник вказує, що законодавством чинним на момент відбування покарання позивачем, не передбачено самостійного, тобто без рішення суду чи звернення особи з відповідним клопотанням, включення пенсійним органом часу відбування покарання у виді виправних робіт до загального трудового стажу.

Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до положень статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно

до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки

всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Кіровського райнарсуду м. Кіровограда від 14 жовтня 1987 р. ОСОБА_1 було визнано винним за частиною 1 статті 169 Кримінального Кодексу УРСР, із застосуванням статті 44 Кримінального Кодексу, та піддано до виправних робіт за місцем робіт строком на 2 роки, з утриманням 15% заробітку в дохід держави.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо зарахування періоду відбування ним кримінального покарання, у вигляді виправних робіт в період з 01 листопада 1987 р. по 01 січня 1989 р. до загального трудового стажу. Листом №4633-4784/К-02/8-1100/21 від 19 липня 2021 р. відповідачем повідомлено позивачу, що період відбування ним кримінального покарання у вигляді виправних робіт, може бути зарахований до загального трудового стажу, виключно за рішенням суду.

Не погоджуючись з даною відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно відмовив позивачу у зарахуванні до його загального трудового стажу часу відбування ним кримінального покарання, у вигляді виправних робіт за місцем роботи в період з 01 листопада 1987 р. по 01 січня 1989 р.

Колегія суддів зазначає наступне

Як вбачається з наявних в матеріалах справи письмових доказів, починаючи 16 листопада 2013 р. ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Вироком Кіровського райнарсуду м. Кіровограда від 14 жовтня 1987 р. позивача було визнано винним за частиною 1 статті 169 Кримінального Кодексу УРСР із застосуванням статті 44 Кримінального Кодексу та піддано до виправних робіт за місцем робіт строком на 2 роки, з утриманням 15% заробітку в дохід держави.

Відповідно до статті 103 Виправно-трудового кодексу України, час відбування виправних робіт без позбавлення волі до загального і безперервного трудового стажу засудженого не зараховується, про що робиться запис у його трудовій книжці. При умові сумлінної роботи і зразкової поведінки в період відбування виправних робіт без позбавлення волі цей час може бути включений в загальний трудовий стаж особи, яка відбула покарання на підставі рішення суду в порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством України.

Положеннями частини 4 статті 95 Виправно-трудового кодексу України, якими регулювався порядок і умови виконання покарання у виді виправних робіт та які були чинні у період відбування позивачем виправних робіт визначалось, що час відбування покарання у виді виправних робіт може бути включений судом до загального трудового стажу засудженого.

Прикінцевими положеннями Кримінально-виконавчого кодексу України № 1129-IV від 11 липня 2003 р., який набрав чинності з 01 січня 2004 р. та є чинним на даний час визначено, що з набранням чинності цим Кодексом, втрачає чинність Виправно-трудовий кодекс України; закони України та інші нормативно-правові акти до приведення у відповідність із цим Кодексом застосовуються у частині, що не суперечить цьому Кодексу.

Статтею 8, частиною 3 статті 42 Кримінально-виконавчого кодексу України в редакції на час звернення позивача до відповідача та на даний час визначено, що засуджені мають право на соціальне забезпечення, у тому числі й на отримання пенсій відповідно до законів України. Час відбування засудженим покарання у виді виправних робіт зараховується в загальний стаж роботи.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Оскільки частиною 4 статті 95 статті Виправно-трудового кодексу України, що діяв до 01 січня 2004 р., а також чинним з 01 січня 2004 р. Кримінально-виконавчим кодексом України визначено право особи, що відбувала покарання у вигляді виправних робіт, на зарахування до її загального трудового стажу даного періоду, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 30 січня 2018 р. у справі №211/1432/17(2а/211/103/17), в постанові від 21 червня 2019 р. у справі №448/1432/17(2а/211/103/17).

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції прийнято судом з дотриманням норм матеріального права, є законним та обгрунтованим, відсутні підстави для його скасування.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 р. в адміністративній справі №340/8482/21- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 24 травня 2022 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Н.П. Баранник