Справа № 200/18684/21
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2022-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2022 року Справа№200/18684/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Циганенка А.І., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

15 грудня 2021 року засобами поштового зв`язку позивач, ОСОБА_1 , подав до суду адміністративний позов до відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, у якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії та скасувати рішення-лист №8133-7416/У-15/8-0500/21 від 26.07.2021;

- зобов`язати відповідача зробити перерахунок призначеної пенсії згідно зі статтею 8 Закону України «Про престижність шахтарської праці» з 21.05.2021, моменту звернення до ПФУ;

- зобов`язати відповідача зарахувати до страхового та пільгового стажу період роботи:

з 10.09.1993 по 15.04.1995 на підприємстві «МЕГАВАХТ»,

з 16.07.1997 по 04.06.2003, з 03.02.2004 по 02.08.2004 на підприємстві «Шахтобудівельник»,

з 26.07.2010 по 31.12.2010 на підприємстві ВАТ «Шахтне підприємство»,

з 03.01.2011 по 11.06.2011 на підприємстві ВП Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля»,

з 20.07.2011 по 01.09.2011 на підприємстві ТОВ «ВУГЛЕБУД»,

з 06.12.2018 по 18.12.2018 на підприємстві Шахтопроходчиське управління «Гірник»,

з 14.08.2019 по 30.09.2020, з 01.11.2020 по 31.12.2020 на підприємстві ВП Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач покликався на те, що відповідач протиправно не зарахував до страхового та пільгового стажу спірні періоди роботи, оскільки позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємствам, на яких він працював. Відсутність в індивідуальних відомостях про застраховану особу сум нарахованої заробітної плати та відсутність відомостей про сплату щомісячних внесків, не є підставою для неврахування певних періодів роботи до страхового та пільгового стажу.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов, в якому позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні з наступних підстав. Позивачу призначена пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно з його заявою від 21 травня 2021 року. 29 червня 2021року позивач звернувся до управління з заявою щодо роз`яснення періодів які не були зараховані до пільгового стажу роботи. Листом №8133-7416/У-15/8-0500/21 від 26 липня 2021 року Головне управління повідомило позивача щодо обставин призначення пенсії та періодів, які не були зараховані до пільгового стажу, страховий стаж врахований по 28.02.2018 та складає 22 роки 11 місяців 6 днів та пільговий стаж за Списком №1 складає 10 років 7 місяців 5 днів, отже лист від 26.07.2021 не є рішенням про відмову.

До пільгового стажу не були зараховані наступні періоди роботи:

з 10.09.1993 по 15.04.1995 - на підприємстві «Мегавахт», оскільки відсутні документи підтверджуючі пільговий характер роботи;

з 16.07.1997 по 04.06.2003 - на підприємстві «Шахтобудівельник», оскільки відсутні документи підтверджуючі пільговий характер роботи;

з 06.06.2003 по 29.09.2003 - на ДВАТ «Красноармійськшахтобуд», оскільки відсутні документи підтверджуючі пільговий характер роботи;

з 03.02.2004 по 02.08.2004 - на підприємстві «Шахтобудівельник», оскільки відсутні документи підтверджуючі пільговий характер роботи;

з 01.02.2007 по 28.02.2007 - на приватному підприємстві ГПК «Потенціал», оскільки в індивідуальних відомостях відсутні суми нарахованої заробітної плати;

з 01.01.2009 по 30.01.2009 - на Донецькому шахтобудівельному підприємстві, на підставі наданої довідки про спуски в шахту;

з 01.05.2009 по 30.07.2009 - на Донецькому шахтобудівельному підприємстві, на підставі наданої довідки про спуски в шахту;

з 26.07.2010 по 31.12.2010 - на підприємстві ВАТ «Шахтне підприємство», оскільки відсутні документи підтверджуючі пільговий характер роботи;

з 03.01.2011 по 11.06.2011 - на ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутні документи підтверджуючі пільговий характер роботи;

з 20.07.2011 по 01.09.2011 - на підприємстві ТОВ «Вуглебуд», оскільки відсутні документи підтверджуючі пільговий характер роботи;

з 06.12.2018 по 18.12.2018 - на підприємстві Шахтопрохідницьке управління «Гірник», оскільки дані за цей період відсутні в ОК-5 (відсутня сума нарахованої заробітної плати в СПОВ);

з 14.08.2019 по 31.12.2021 - на підприємстві ВП Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутня сплата до ДПС України;

Всі інші періоди зараховані до загального та пільгового стажу роботи відповідно до наданих документів.

На підставі наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу встановлено, що стаж на підземних роботах позивача складає Список №1 - шахтарі - 10 років 7 місяців 5 днів замість необхідних 15-ти років, передбачених Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

28 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначений за правилами загального позовного провадження.

28 грудня 2021 року від відповідача витребувані докази.

19 січня 2022 року розгляд справи відкладено на 03 лютого 2022 року у зв`язку із неявкою сторін у судове засідання.

03 лютого 2022 року закрито підготовче провадження справа призначена до судового розгляду на 17 лютого 2022 року.

В період з 07 по 18 лютого 2022 року суддя Циганенко А.І. перебував на лікарняному.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Згідно з опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану року, судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Беручи до уваги вищезазначені рекомендації Ради суддів України від 02.03.2022 тимчасово, до усунення вищезазначених обставин, Донецький окружний адміністративний суд продовжує свою роботу у дистанційному режимі.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_1 .

21 травня 2021 року ОСОБА_1 подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заяву про призначення пенсії за віком.

28 травня 2021 року рішенням 10 ОСОБА_1 призначена пенсія за віком на пільгових умовах згідно з частиною 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до стажу враховані роботи за Списком №1 10 років 7 місяців 5 днів.

26 липня 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом за №8133-7416/У-15/8-0500/21 повідомило ОСОБА_1 про підстави не зарахування до пільгового стажу певних періодів роботи та відсутність підстав для розрахунку пенсії на підставі статті 8 Закону України від 02.09.2088 №345 «Про підвищення престижності шахтарської праці».

В трудові книжці НОМЕР_2 , яка видана на ім`я ОСОБА_1 , щодо спірних періодів роботи мстяться наступні записи:

Смешаное горное предприятие Мегавахт (мовою оригіналу).

Запис №9

10.09.1993 прийнятий підземним гірничим робітником 3 розряду з повним робочим днем під землею на дільницю підземного транспорту;

Запис №10

15.04.1995 звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України.

Відкрите акціонерне товариство «Шахтобудівельник»

Запис №11

16.07.1997 прийнятий прохідником 5 розряду з повним робочим днем в шахті на гірничу дільницю №3;

Запис №12

04.06.2003 звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України.

Запис №20

03.02.2004 прийнятий прохідником 5 розряду з повним робочим днем в шахті на гірничу дільницю №3;

02.08.2004 звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Шахтне будівництво»

Запис №35

26.07.2010 прийнятий прохідником 5 розряду з повним робочим днем в шахті;

Запис №36

31.12.2010 звільнений по переведенню ст. 36 п.5 КЗпП України.

ВП Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля»

Запис №37

03.01.2011 прийнятий підземним прохідником 5 розряду та направлений дільницю підготовчих робіт №2»;

Запис №38

11.06.2011 звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гірничо-будівельне підприємство «ВУГЛЕБУД».

Запис №39

20.07.2011 прийнятий прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті.

Запис №40

01.09.2011 звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Шахтопроходчиське управління Гірник»

Запис №50

05.12.2018 прийнятий прохідником 5 розряду з повним робочим днем у шахті;

Запис №51

18.12.2018 звільнений за угодою сторін, п.1 ст. 36 КЗпП України.

ВП шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля»

Запис №52

14.08.2019 прийнятий прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах і направлений на дільницю підготовчих робіт №2;

Запис №55

08.02.2021 звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України.

На підтвердження наявності пільгового стажу за Списком №1 в матеріалах справи наявні документи, подані ОСОБА_1 .

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закону №1058-ІV).

Закон №1788-ХІІ був ведений в дію з 01 січня 1992 року - в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 01 квітня 1992 року - в повному обсязі.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (стаття 62 Закону №1788-ХІІ).

Згідно з пунктом 1.1 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29 липня 1993 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, в редакції наказу Міністерства соціальної політики №720/1642/5 від 06 жовтня 2014 року (далі - Інструкція), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пункту 2.14 Інструкції якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

01 січня 2004 року набув чинності Закон №1058-ІV.

Згідно з частиною 2 статі 24 Закону №1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Система персоніфікованого обліку була введена в дію 01 січня 2004 року на виконання Указу Президента України від 4 травня 1998 року №401 «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування» згідно постанов Кабінету Міністрів України №1854 від 12 грудня 2002 року та №303 від 12 березня 2003 року.

Отже, страховий стаж позивача за періоди до впровадження системи персоніфікованого облік відповідач мав обчислити на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-ІV, тобто за даними трудової книжки НОМЕР_2 , яка видана на ім`я ОСОБА_1 ..

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637).

У пункті 1 цього Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, відмінних від трудової книжки.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Разом з тим, з копії трудової книжки НОМЕР_2 , яка видана на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що як сама трудова книжку, так і відповідні записи у ній, не мають дефектів їх вчинення та містять посилання на відповідні накази, засвідчені печатками підприємства.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18 листопада 2005 року, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

В період з 26 січня 1991 року по 11 березня 1994 року на підставі постанови Верховної Ради України 12 вересня 1991 року №1545-XII «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» на території України застосовувався Список №1 производств, работ, профессий, должностей и показателей на подземных работах, на работах с особо вредными и особо тяжелыми условиями труда, занятость в которых дает право на пенсию по возрасту (по старости) на льготных условиях, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10.

В період з 11 березня 1994 року по 16 січня 2003 року застосовувався Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

З 16 січня 2003 року по 24 червня 2016 року застосовувався Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

Таким чином, періоди роботи з 10.09.1993 по 15.04.1995 на Смешанном горном предприятии «МЕГАВАХТ», з 16.07.1997 по 04.06.2003 у Відкритому акціонерному товаристві «Шахтобудівельник» підлягають зарахуванню до пільгового страхового стажу позивача за Списком №1.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17, від 05 серпня 2020 року у справі №127/9289/17.

З наведених підстав, суд не приймає до уваги аргументи відповідача про те, що записи у трудовій книжці позивача про його роботу у спірний період не підтверджують стаж роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, і подання уточнюючої довідки в такому випадку є обов`язковим.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30 травня 2018 року в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.

У відзиві відповідач зазначає, що до пільгового стажу не зараховані періоди роботи з 03.02.2004 по 02.08.2004, з 26.07.2010 по 31.12.2010, з 03.11.2011 по 11.06.2011, з 20.07.2011 по 01.09.2011, оскільки для підтвердження спеціального трудового стажу не були подані уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Даний аргумент є неприйнятним, оскільки згідно з частиною 2 статі 24 Закону №1058-ІV страховий стаж за ці періоди має обчислюватися за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, який був введений в дію 01 січня 2004 року.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846), за період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Додаток 4 до Положення це форма ОК-5, а додаток 3 до Положення це форма ОК-2.

Відповідно до пункту 2 Положення Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.

Отже, в розпорядження відповідача була вся необхідна інформація для обчислення пільгового страхового стажу позивача за вказані періоди роботи, але відповідач не виконав свого обов`язку діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Щодо не зарахування до пільгового страхового стажу періодів роботи з 06.12.2018 по 18.12.2018 на підприємстві Шахтопроходчиське управління «Гірник», з 14.08.2019 по 30.09.2020, з 01.11.2020 по 31.12.2020 на підприємстві ВП Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», суд зазначає наступне.

Доводи відповідача про те, що ці періоди роботи не зараховано до страхового стажу роботи у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків підприємством, суд вважає неприйнятними з огляду на наступне.

Відповідно до частини 6 статті 20 Закону №1058-IV, страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно із частиною 12 статті 20 Закону №1058-IV страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Згідно із частиною 3 статті 24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У відповідності до статті 4 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI) платниками єдиного внеску є, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством.

Згідно із частинами 11 та 12 статті 9 Закону №2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

З огляду на положення частин 1 та 2 статті 24 Закону №1058-IV, законодавцем визначено дві обов`язкові умови для включення стажу роботи особи до страхового стажу, а саме:

1) особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню;

2) сплата страхових внесків у сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як вказано у частині 2 статті 24 Закону №1058-IV, даними, за якими територіальними органами Пенсійного фонду України обчислюється страховий внесок, зокрема й щодо сплати страхових внесків, є дані, що містяться в системі персоніфікованого обліку в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

За загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, а також не внесення відомостей по спеціальному стажу не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 20.03.2019 у справі №688/947/17.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, які викладені у вказаних постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України)).

З огляду на наведене та наявні в матеріалах справи докази, суд доходить висновку про те, що відповідач безпідставно не зарахував спірні періоди роботи позивача до пільгового страхового стажу.

Відповідно до статті 1 Закону України 2 вересня 2008 року №345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі Закон №345-VI) дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Відповідно до статті 8 Закону №345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

За наслідками судового розгляду встановлено, що позивач відпрацював на підземних роботах не менш як 15 років за Списком №1 і тому має право на встановлення мінімального розміру пенсії у розмірі, який визначається згідно зі статтею 8 Закону №345-VI.

Суд погоджується з позицією відповідача, що лист №8133-7416/У-15/8-0500/21 від 26.07.2021 не рішенням, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Внаслідок аналізу вищевказаних нормативно-правових актів та встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 9 КАС України).

Зазначеним нормам кореспондують положення пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України відповідно до яких у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Тому, суд, з метою повного захисту порушених прав позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог і задовольнити позов шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягала у не включенні спірних періодів роботи до пільгового стажу позивача і не встановленні розміру пенсії позивача відповідно до статті 8 Закону №345-VI, та зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача спірні періоди роботи та здійснити з 21 травня 2021 перерахунок призначеної пенсії, встановивши її розмір у відповідності до вимог статті 8 Закону №345-VI.

Судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача (частина 1 статі 139 КАС України).

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 72-76, 90, 132, 139, 143, 159, 193, 205, 241-246, 250, 251, 255, 291, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка полягала у не включенні до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи:

з 10.09.1993 по 15.04.1995 на Смешанном горном предприятии «МЕГАВАХТ»,

з 16.07.1997 по 04.06.2003, з 03.02.2004 по 02.08.2004 у Відкритому акціонерному товаристві «Шахтобудівельник»,

з 26.07.2010 по 31.12.2010 на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Шахтне будівництво»,

з 03.01.2011 по 11.06.2011 у Відокремленому підрозділі шахта «Україна» Державне підприємство «Селидіввугілля»,

з 20.07.2011 по 01.09.2011 на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Гірничо-будівельне підприємство «ВУГЛЕБУД»,

з 06.12.2018 по 18.12.2018 на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Шахтопроходчиське управління Гірник»,

з 14.08.2019 по 30.09.2020, з 01.11.2020 по 31.12.2020 у Відокремленому підрозділі шахта «Україна» Державне підприємство «Селидіввугілля»,

та не встановлення ОСОБА_1 з 21 травня 2021 року розміру пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 8 Закону України 2 вересня 2008 року №345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області включити до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи:

з 10.09.1993 по 15.04.1995 на Смешанном горном предприятии «МЕГАВАХТ»,

з 16.07.1997 по 04.06.2003, з 03.02.2004 по 02.08.2004 у Відкритому акціонерному товаристві «Шахтобудівельник»,

з 26.07.2010 по 31.12.2010 на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Шахтне будівництво»,

з 03.01.2011 по 11.06.2011 у Відокремленому підрозділі шахта «Україна» Державне підприємство «Селидіввугілля»,

з 20.07.2011 по 01.09.2011 на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Гірничо-будівельне підприємство «ВУГЛЕБУД»,

з 06.12.2018 по 18.12.2018 на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Шахтопроходчиське управління Гірник»,

з 14.08.2019 по 30.09.2020, з 01.11.2020 по 31.12.2020 у Відокремленому підрозділі шахта «Україна» Державне підприємство «Селидіввугілля»,

та здійснити з 21 травня 2021 року перерахунок ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, встановивши її розмір відповідно до статті 8 Закону України 2 вересня 2008 року №345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок на користь ОСОБА_1 .

Повний текст рішення складений 30 травня 2022 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя А.І. Циганенко