Справа № 420/8272/20
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2022-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8272/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ) (пров. Штабний, 1, м. Одеса, 65012) про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

28.08.2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі Командування ВМС), в якому позивач просив визнати протиправним та скасувати пункти 1,2 та 3 наказу Командування ВМС №213 від 16.07.2020 в частині наказу: - командиру військової частини НОМЕР_2 наказано обліковувати встановленим порядком у книзі обліку нестач військової частини НОМЕР_2 шкоду на загальну суму 1 349 044,72 грн, завдану державі внаслідок посадки артилерійського катера «Скадовськ» на мілину 18 липня 2017 року в районі річки Дунай; - командиру військової частини НОМЕР_3 забезпечити притягнення старшого мічмана ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності на суму 1 349 044,72 грн за шкоду, завдану державі внаслідок посадки артилерійського катера «Скадовськ» на мілину 18 липня 2017 року в районі річки Дунай; - начальнику адміністративного відділу штабу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України у термін до 17 липня 2020 року направити копію матеріалів службового розслідування до військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01.09.2020, з підстав невідповідності вимогам ч.5 ст. 160 КАС України позовну заяву залишено без руху.

15.09.2020 року до суду надійшла заява про усунення недоліків позову та позовна заява ОСОБА_1 до Командування ВМС в новій редакції, в якій позивач просив: визнати протиправним та скасувати п.2 наказу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України №213 від 16.07.2020 в частині наказу командиру військової частини НОМЕР_3 забезпечити притягнення старшого мічмана ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності на суму 1 349 044,72 грн. за шкоду, завдану державі внаслідок посадки артилерійського катера «Скадовськ» (далі ака «Скадовськ») на мілину 18 липня 2017 року в районі річки Дунай.

Вирішуючи питання про прийняття до розгляду та відкриття провадження за позовними вимогами позивача викладеним у позові від 15.09.2020 року Одеський окружний адміністративний суд ухвалою суду від 23.09.2020 року відмовив у відкритті адміністративного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування п.2 наказу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України №213 від 16.07.2020 в частині наказу командиру військової частини НОМЕР_3 забезпечити притягнення старшого мічмана ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності на суму 1 349 044,72 грн. за шкоду, завдану державі внаслідок посадки ака «Скадовськ» на мілину 18 липня 2017 року в районі річки Дунай.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року - без змін.

Постановою Верховного Суду від 04.11.2021 року касаційну скаргу адвоката Марченко Н.В. - представника ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2020 року у справі №420/8272/20 скасовано. Справу направлено на продовження розгляду до суду першої інстанції - Одеського окружного адміністративного суду.

Справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду 25.11.2021 року та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд головуючому судді Катаєвої Е.В.

Ухвалою суду від 30.11.2021 року на виконання постанови Верховного Суду від 04.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами справи.

У зв`язку з ненаданням учасниками справи заяв по суті, будь-яких пояснень, клопотань, суд ухвалою від 28.01.2022 року вирішив здійснити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання.

Ухвалою суду від 28.04.2022 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 19.05.2022 року вирішено подальшій розгляд справи здійснити у порядку письмового провадження.

Позивач зазначив, що він проходить військову службу у ЗСУ з 1995 року. Наказом командира військової частини № НОМЕР_2 -ПМ від 12.08.2008 року він призначений на посаду командира артилерійського катеру «Скадовськ».

У районі 80-81 км річки Дунай 18.07.2017 з ака «Скадовськ» під його керуванням сталася подія, внаслідок якої катер отримав пошкодження, що стало підставою для призначення наказом Командування ВМС ЗСУ від 15.05.2020 №145 службового розслідування з метою встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

За результатами службового розслідування складений акт від 01.07.2020 року та Командуванням ВМС ЗСУ прийнятий оскаржуваний наказ 16.07.2020 наказ №213, пунктом другим якого наказано командиру військової частини НОМЕР_4 забезпечити притягнення його - старшого мічмана ОСОБА_1 , до повної матеріальної відповідальності на суму 1 349 044, 72 грн за шкоду, завдану державі внаслідок посадки ака «Скадовськ» на мілину 18.07.2017 в районі річки Дунай.

На думку позивача службове розслідування проведено упереджено, без дотримання встановленого законодавством порядку та без врахування всіх обставин події. Відповідно результат цього розслідування, оформлений актом від 01.07.2020 року не відповідає вимогам обґрунтованості, об`єктивності та не міг бути підставою для притягнення його до матеріальної відповідальності.

Крім того, йому 04.05.2020 року про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.417 та ч.3 ст.425 КК України, що є підставою для притягнення вказаного військовослужбовця до повної матеріальної відповідальності, тобто доведення вини повинно відбутися у кримінальному провадженні.

Позивач вважає, що оскаржуваний наказ містить у собі припис суб`єкту владних повноважень командиру військової частини НОМЕР_3 на вчинення дій щодо процедури прийняття рішення про притягнення його до повної матеріальної відповідальності, яке буде обов`язковим для нього. У зв`язку з чим позивач вважає, що оскаржуваний наказ породжує правові наслідки для нього.

Позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачем відзив на позов не наданий.

Позивачем не надано будь-яких додаткових пояснень.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходить військову службу у ЗСУ з 1995 року. Наказом командира військової частини № НОМЕР_2 -ПМ від 12.08.2008 року позивача було призначено на посаду командира артилерійського катеру «Скадовськ».

У районі 80-81 км річки Дунай 18.07.2017 з ака «Скадовськ» під керуванням позивача сталася подія, внаслідок якої катер отримав пошкодження.

З метою встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб наказом Командування ВМС ЗСУ від 15.05.2020 №145 призначено службове розслідування, за результатами якого складений акт від 01.07.2020 року.

16.07.2020 року Командуванням ВМС ЗСУ прийнятий оскаржуваний наказ №213 «Про результати службового розслідування», пунктом другим якого наказано командиру військової частини НОМЕР_4 забезпечити притягнення старшого мічмана ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності на суму 1 349 044, 72 грн за шкоду, завдану державі внаслідок посадки ака «Скадовськ» на мілину 18.07.2017 в районі річки Дунай.

Наказом командира в/ч НОМЕР_5 від 17.07.2020 №46 позивача притягнуто до повної матеріальної відповідальності та стягнуто в дохід держави суму завданої шкоди у розмірі 1 349 044,72 грн.

Судом встановлено, що позивач оскаржив наказ від 17.07.2020 №46, яким його притягнуто до повної матеріальної відповідальності та стягнуто 1 349 044,72 грн у справі №420/7879/20.

У вказаній справі згідно з даними автоматизованої системи діловодства судом забезпечений позов позивача шляхом зупинення стягнення з грошового забезпечення командира військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_1 в дохід держави суми в розмірі 1 349 044,72 грн на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 17.07.2020 №46 до набрання законної сили рішенням по даній справі.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_5 про визнання протиправним та скасування наказу задоволений. Визнано протиправним та скасовано наказ військової частини НОМЕР_5 від 17.07.2020 №46, яким ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності та стягнуто 1 349 044,72 грн.

Суд виходив з того, що слідчим відділом слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованим у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000084 від 09 листопада 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.417, ч.3 ст.425 КК України. 04.05.2020 ОСОБА_1 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.417, ч.3 ст.425 КК України.

Таким чином, ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що він своїми протиправними злочинними діями заподіяв державі збитки на загальну суму 1 349 044, 72 грн, яка у 500 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, які на даний час не відшкодовано. Згідно з ч.5 ст.10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» у разі притягнення особи, яка завдала шкоду, до кримінальної відповідальності відшкодування шкоди здійснюється шляхом пред`явлення військовою частиною, установою, організацією, закладом цивільного позову в кримінальному провадженні в порядку, встановленому законом.

Суд у рішенні від 10.12.2020 року у справі №420/7879/20 зазначив, що у випадку притягнення військовослужбовця до кримінальної відповідальності, наявність майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та її розмір, повинні доводитись в межах розгляду кримінального провадження шляхом пред`явлення цивільного позову. При цьому можливість задоволення судом в межах кримінального провадження цивільного позову про стягнення майнової шкоди залежить від доведеності події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого. В ході офіційного з`ясування обставин у справі судом встановлено, що в межах кримінального провадження №00000084 в інтересах Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_2 до ОСОБА_1 заявлено цивільний позов на суму 1 349 044,72 грн про стягнення заподіяних державі збитків. Тобто в межах кримінального провадження реалізовано положення ч.5 ст.10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» шляхом пред`явлення в кримінальному провадженні цивільного позову.

Отже оскаржуваним наказом командира в/ч НОМЕР_5 від 17.07.2020 №46 позивача притягнуто до повної матеріальної відповідальності, чим порушено вимоги спеціального законодавства.

При цьому судом у рішенні від 10.12.2020 року у справі №420/7879/20 також зазначено, що забезпечення притягнення ОСОБА_2 до повної матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державні внаслідок посадки ака «Скадовськ» на мілину на виконання п.2 наказу №213 від 16.07.2020 повинно було реалізовано шляхом пред`явлення військовою частиною цивільного позову в кримінальному провадженні в порядку, встановленому законом, а не шляхом видання оскаржуваного наказу.

Рішення суду від 10.12.2020 року у справі №420/7879/20 набрало законної сили 12.01.2021 року.

Розглядаючи позовні вимоги позивача по даній справі №420/8272/20 про визнання протиправним та скасування п.2 наказу Командування ВМС ЗСУ №213 від 16.07.2020 в частині наказу командиру військової частини НОМЕР_3 забезпечити притягнення старшого мічмана ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності на суму 1 349 044,72 грн за шкоду, завдану державі внаслідок посадки АК «Скадовськ» на мілину 18 липня 2017 року в районі річки Дунай, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до п.8 ч. 1 ст. 4 КАС України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суд.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, що звернулася до суду з позовом.

Конституційний Суд України в рішенні від 14.12.2011 року №19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Порушення вимог Закону діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Підсудність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 січня 2018 року №К/9901/1141/18.

Право позивача на звернення до адміністративного суду з позовом виникає лише у разі, якщо він вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено його права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів.

Індивідуально-правові акти, як результати правозастосування, адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише в письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично - діяльнісній (конклюдентній) формах.

При цьому колегія суддів враховала висновки щодо застосування норм права, викладені зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2020 року по справі №9901/518/19, а також зазначила, що згідно висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 21.10.2019 року (справа №522/22780/16-а), ненормативним (індивідуальним) правовим актам притаманні наступні ознаки: а) спрямовуються на врегулювання конкретних (одиничних) актів соціальної поведінки; б) поширюються лише на персонально визначених суб`єктів; в) містять індивідуальні приписи (веління, дозволи), розраховані на врегулювання лише окремої, конкретної життєвої ситуації, тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією; г) не передбачають повторного застосування одних і тих самих юридичних засобів; д) не мають зворотної дії в часі.

Нормативно-правові акти можуть бути оскаржені широким колом осіб (фізичних та юридичних), яких вони стосуються. Індивідуальні ж акти можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушені шляхом індивідуальних приписів для вказаної особи.

Оскаржуваний п.2 наказу Командування ВМС ЗСУ №213 від 16.07.2020 в частині наказу командиру військової частини НОМЕР_3 забезпечити притягнення старшого мічмана ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності на суму 1 349 044,72 грн за шкоду, завдану державі внаслідок посадки АК «Скадовськ» на мілину 18 липня 2017 року в районі річки Дунай, за своєю правовою природою є актом індивідуальної дії одноразового застосування, але він не містить обов`язкових для позивача приписів.

Пунктом 2 наказу надано вказівку Командувачем ВМС ЗСУ №213 від 16.07.2020 в частині наказу командиру військової частини НОМЕР_3 забезпечити притягнення старшого мічмана ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності.

При цьому, ч.1 ст.14 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року №160-IX чітко визначено, що в судовому порядку підлягає оскарженню наказ командира (начальника) про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності та при розгляді такого позову і підлягають оцінці встановлені службовим розслідуванням обставини.

Таким чином, належним способом захисту своїх прав і є оскарження позивачем наказу про притягнення його до матеріальної відповідальності.

Сам позивач у позові зазначає, що оскаржуваний наказ містить у собі припис суб`єкту владних повноважень командиру військової частини НОМЕР_3 на вчинення дій щодо процедури прийняття рішення про притягнення його до повної матеріальної відповідальності, яке буде обов`язковим для нього. Тобто позивач не заперечує, що оскаржуваний наказ має обов`язкові приписі для командира військової частини НОМЕР_3 , а не для нього, та лише інше рішення про притягнення його до повної матеріальної відповідальності буде обов`язковим для нього.

Своє право на оскарження наказу від 17.07.2020 №46 про притягнення його до матеріальної відповідальності позивач реалізував, подавши до суду позов про визнання протиправним та скасування цього наказу (справа №420/7879/20).

При цьому згідно з висновком суду у рішенні від 10.12.2020 року у справі №420/7879/20, яке набрало законної сили 12.01.2021 року, забезпечення притягнення ОСОБА_2 до повної матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державні внаслідок посадки ака «Скадовськ» на мілину на виконання п.2 наказу №213 від 16.07.2020 повинно було реалізовано шляхом пред`явлення військовою частиною цивільного позову в кримінальному провадженні в порядку, встановленому законом, а не шляхом видання оскаржуваного наказу від 17.07.2020 №46 про притягнення його до матеріальної відповідальності.

Таким чином, у зв`язку з обранням позивачем неправильного способу захисту своїх прав у даній справи щодо визнання протиправним та скасування п.2 наказу №213 від 16.07.2020, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази надані сторонами з урахуванням встановлених обставин по справі суд дійшов висновку про відсутність підстав задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись статтями 2,3,6,7,8,9,12,139,241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ) (пров. Штабний, 1, м. Одеса, 65012, ) про визнання протиправним та скасування п.2 наказу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України №213 від 16.07.2020 року.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.