Справа № 560/13552/21
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2022-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 560/13552/21

31 травня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження заяви суддів Білої Людмили Михайлівни та Гонтарука Віктора Миколайовича про самовідвід у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправним, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у провадженні Сьомого апеляційного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправним, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі №560/13552/21 для розгляду справи визначено колегію суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого суддів Білої Л.М., суддів Гонтарука В.М. та Матохнюка Д.Б.

Ухвалами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

До початку розгляду справи по суті суддями Білою Л.М. та Гонтаруком В.М. подані заяви про самовідвід.

Заяви мотивовані тим, що під час ознайомлення з матеріалами справи встановлено, що в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції відзначена позиція колегії суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду, а саме: головуючого - судді Курка О.П., суддів Гонтарука В.М. та Білої Л.М., яка мала місце під час розгляду справи 560/1322/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, яка полягає у в тому, що не дивлячись на постійне перебування позивача на лікуванні, відповідач мав реальну можливість реалізувати зазначені накази про звільнення до отримання відповідного Свідоцтва про хворобу №1 від 21.01.2021 року.

За наслідками апеляційного розгляду справи №560/1322/21 колегією суддів у складі : головуючого судді Курка О.П., суддів Білої Л.М. та Гонтарука В.М. була прийнята постанова, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.04.2021 року скасовано.

Розглянувши заяви суддів Гонтарука В.М. та Білої Л.М. про самовідвід, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Пунктом 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Газета "Україна-центр" проти України" від 15 жовтня 2010 року визначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII).

Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Інститут відводу судді від участі у розгляді конкретної справи покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес. Враховуючи, що існують норми закону, які запобігають виникненню будь-яких підозр, судді заборонено брати участь у розгляді справи за наявності будь-яких обставин, які викликають чи можуть викликати сумніви у його об`єктивності.

У пунктах 105, 106 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Олександр Волков проти України" зазначено, що у деяких випадках, коли може бути важко забезпечити докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді, вимога об`єктивної безсторонності забезпечує ще одну важливу гарантію (див. "Пуллар проти Сполученого Королівства", 10 червня 1996 року, § 32 , Звіти 1996-III).

У зв`язку з цим, навіть отримане враження щодо безсторонності судді має важливе значення, бо, іншими словами, "правосуддя повинно не лише здійснюватися; але й виглядати таким, що здійснюється". На кону стоїть довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти громадськості (див. "Де Куббер проти Бельгії", 26 жовтня 1984 року, § 26, Серія А, № 86).

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Отже, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків та проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

У зв`язку з викладеним та з метою уникнення будь-яких сумнівів у неупередженості та об`єктивності суддів Білої Л.М. та Гонтарука В.М., які вже висловили свою думку зі спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що заяви про самовідвід суддів Білої Л.М. та Гонтарука В.М. слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 325 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

задовольнити заяви про самовідвід cуддів Білої Людмили Михайлівни та Гонтарука Віктора Миколайовича.

Справу передати до відділу надання інформаційних послуг, руху адміністративних справ та діловодства суду для заміни членів складу колегії суддів по даній справі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Матохнюк Д.Б.