Справа № 200/12742/21
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року справа №200/12742/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 200/12742/21 (головуючий І інстанції Арестова Л.В., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - ГУПФУ, відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови у зарахуванні до загального стажу періоду роботи з 04.07.1991 року по 11.05.2003 року на посаді директора науково-виробничого малого підприємства «Радіотехніка», в подальшому - Науково-виробниче колективне мале підприємство «Радіотехніка»; зобов`язання зарахувати до загального стажу роботи вказаний період.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27.10.2021 року позов задоволено: визнано протиправними дії ГУПФУ в Донецькій області щодо відмови позивачу у зарахуванні до загального стажу періоду роботи з 04.07.1991 року по 11.05.2003 року на посаді директора науково-виробничого малого підприємства «Радіотехніка», в подальшому науково-виробниче колективне мале підприємство «Радіотехніка»; зобов`язано ГУПФУ в Донецькій області зарахувати до загального стажу роботи позивачу період роботи з 04.07.1991 року по 11.05.2003 року на посаді директора науково-виробничого малого підприємства «Радіотехніка», в подальшому науково-виробниче колективне мале підприємство «Радіотехніка».

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального права. Апелянт вважає, що відсутні підстави для зарахування періодів роботи позивача, оскільки підприємством не сплачено страхові внески.

Ухвалою апеляційного суду від 29 листопада 2021 року справу призначено до розгляду в письмовому провадженні на 30 березня 2022 року. У зв`язку із запровадженням Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, воєнного стану через акт відкритої агресії з боку Російської Федерації, а також, враховуючи наказ Голови Верховного Суду від 2 березня 2022 року №29/0/8-22 «Про встановлення особливого режиму роботи Верховного Суду в умовах воєнного стану», з метою забезпечення безперервності правосуддя, ця скарга розглядається у перший день можливості вчинення процесуальних дій.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

13 квітня 2021 року позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про зарахування періоду роботи з 04.07.1991 року по 11.05.2003 року.

Листом УПФУ у м. Краматорську Донецької області від 28.04.2021 року № 485-849/П-02/8-0531/21 повідомило, що з 15.05.2017 року позивачу призначено пенсію за віком. Не було зараховано в повному обсязі період роботи з 04.07.1991 року по 11.05.2003 року в МП «Радіотехніка», оскільки в запису про звільнення в трудовій книжці наявні виправлення, що не відповідає вимогам п.2.6 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях». Оскільки, мале підприємство «Радіотехніка» здійснювало фінансово-господарську діяльність, нараховувало та сплачувало страхові внески за періоди з 04.07.1991 року по 30.04.1993 року, з 01.09.1993 року по 31.12.1993 року, з 01.09.1994 року по 31.10.1994 року, з 01.12.1994 року по 31.12.1994 року, 01.03.1995 року по 31.03.1995 року, з 01.05.1995 року по 31.05.1995 року та з 01.03.1996 року по 31.03.1996 року, ці періоди зараховані при призначенні пенсії (а.с. 15-16).

Згідно трудової книжки позивача 04.07.1991 року прийнято до Науково-виробничого малого підприємства «Радіотехніка» на посаду директора, наказ № 1 від 04.07.1991 року; 05.11.2003 року - звільнено з Науково-виробничого колективного малого підприємства «Радіотехніка» за власним бажанням згідно наказу № 4к від 11.05.2003 року (а.с. 8-12).

За ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 3 ст. 24 Закону № 1058).

За абз. 1 ч. 1 статті 20 Закону № 1058 страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Згідно ч. 2 ст. 20 Закону № 1058 обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

За ч. 10 ст. 20 Закону № 1058, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно статті 106 Закону № 1058 відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Згідно ст. 58 Закону № 1058 пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

За ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У такій довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч.3 ст.44 Закону № 1058).

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Суд не приймає посилання відповідача на те, що запис зроблено в порушенням, оскільки працівник не несе відповідальність за невірне оформлення трудової книжки та такі недоліки не повинні перешкоджати працівнику на зарахування його стажу для призначення пенсії.

Крім того, відповідачем не надано жодних доказів щодо ліквідації Малого підприємства «Радіотехніка» 07.11.2001 року, судом такі відомості також не встановлені.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про визнання протиправними дій ГУПФУ в Донецькій області щодо відмови позивачу у зарахуванні до загального стажу періоду роботи з 04.07.1991 року по 11.05.2003 року на посаді директора науково-виробничого малого підприємства «Радіотехніка», в подальшому науково-виробниче колективне мале підприємство «Радіотехніка»; зобов`язано ГУПФУ в Донецькій області зарахувати до загального стажу роботи позивачу період роботи з 04.07.1991 року по 11.05.2003 року на посаді директора науково-виробничого малого підприємства «Радіотехніка», в подальшому науково-виробниче колективне мале підприємство «Радіотехніка».

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області- залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 200/12742/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 30 травня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Гаврищук

Е.Г. Казначеєв