Справа № 560/13549/21
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2022-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

16 травня 2022 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

за участю:секретаря судового засідання Троян О.А. представників позивача Мукомел Л.А. Збаровського Д.А. представника відповідачів Трасковської С.В.
розглянувши адміністративну справу за позовом комунального підприємства "Славутське управління водопровідно-каналізаційного господарства" до Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області , Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішення, податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 13.09.2021 року № 20890/6/99-00-06-01-04-06 та прийняти нове рішення, згідно якого вважати скаргу на податкове повідомлення-рішення від 26.05.2021 року № 00/5947/0712, № 00/5948/0712 комунального підприємства "Славутське управління водопровідно-каналізаційного господарства" від 04.06.2021 року № 220 задоволеною на користь позивача повністю;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області від 26.05.2021 року № 00/5947/0712, яким Комунальному підприємству "Славутське управління водопровідно-каналізаційного господарства" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 211233,33 грн.

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області від 26.05.2021 року № 00/5948/0712, яким Комунальному підприємству "Славутське управління водопровідно-каналізаційного господарства" збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 7713,22 грн.

Позивач обгрунтовує позов тим, що відповідно до норм Податкового Кодексу України з 18.03.2020 по дату закінчення карантину на всій території України встановлено мораторій на здійснення документальних перевірок. Постановою КМУ № 1236 «Про встановлення карантину на запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби» встановлено, що до 30.06.2021 на території України діє карантин, тому податкові повідомлення-рішення, прийняті під час дії карантину є протиправними.

Також позивач вважає незаконним та необгрунтованим застосування контролюючим органом п. 125-1.2. ст. 125 ПК України щодо розміру застосованих штрафних санкцій, застосованих податковими повідомленнями-рішеннями від 26.05.2021 року № 00/5947/0712, № 00/5948/0712.

Зазначає, що відповідно до п. 125-1 п. 125-1.2 ст. 125 ПК України (у редакції, що діє з 01.01.2021 року) ненарахування та/або неутримання , та/ або несплата (неперерахування), та/або нарахування, сплата (перерахування) не в повному обсязі податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь нерезидента або іншого платника податків, а також нерезидентом, на якого покладено обов`язок сплачувати податок у порядку, встановленому розділом ІІІ ПК України, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 10 відсотків суми податку, що підлягає зарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Лише ті самі дії, вчинені умисно, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та /або сплаті до бюджету (п.п. 125-1.2 ст. 125-1 ПК України).

Позивач зазначає, що необхідною умовою притягнення особи до відповідальності за п. 125-1.2 ст. 125-1 ПК України є встановлення в ході перевірки умислу платника на несплату чи несвоєчасну сплату до бюджету податку та збору (як додаткової кваліфікуючої ознаки такого правопорушення) та наведення доказів його наявності в акті перевірки та у податкових повідомленнях-рішеннях.

В акті перевірки, та в оскаржуваних повідомленнях-рішеннях, в рішенні про результати про результати розгляду скарги позивача, не наведено жодного доказу та обгрунтування про наявність умислу щодо несвоєчасного перерахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору до бюджету.

Позивач оскаржив в адміністративному порядку до Державної податкової служби України податкові повідомлення-рішеннями від 26.05.2021 року № 00/5947/0712, № 00/5948/0712 , шляхом направлення скарги від 04.06.2021 року №220. Вказану скаргу ДПС України було отримано 07.06.2021 року. Рішення про результати розгляду скарги, у визначений строк відповідно до ст. 56 ПКУ позивачу не надано.

Також позивач звертає увагу на те, що його не було повідомлено про продовження строку розгляду скарги, як того вимагає п. 56.9. ст.56 ПКУ. Таким чином ДПС України порушила процедуру розгляду скарги, що призводить до застосування пункту 56.9. ст. 56 ПКУ, яким встановлено, що "якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Рішення про результати розгляду скарги від 13.09.2021 №20890/6/99-00-06-01-04-06 позивач отримав 16.09.2021 року.

Проте ДПС України жодним чином не обгрунтовує причини порушення процедури розгляду скарги в частині продовження термінів розгляду.

Враховуючи викладене позивач вважає, що рішення про результати розгляду скарги від 13.09.2021р. №20890/6/99-00-06-01-04-06 необхідно визнати незаконним та безпідставним і вважати скаргу повністю задоволеною на користь позивача.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.10.2021 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі.

Протокольними ухвалами суду відмовлено у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі в розгляді даної справи в якості третьої особи Славутської міської ради.

Відповідачі подали до суду відзиви на даний адміністративний позов, в яких позов не визнають, оскільки відповідно до п.4 розділу ІІ Закону України від 17.09.2020 № 909 « Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2020» надано право КМУ скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби.

На підставі цієї норми КМ України прийняв постанову від 03.02.2021 № 89, якою скорочено строки дії обмежень, встановлених п.52-2 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового Кодексу України в частині дії мораторію на проведення деяких перевірок, дозволив проведення перевірок юридичних осіб, тому спірні податкові повідомлення-рішення прийняті правомірно та скасуванню не підлягають.

Позивач подав суду відповіді на відзиви, в яких зазначив, що відповідачами не спростовано те, що нормами Податкового Кодексу України установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок та не наведено норм, які б надавали право відповідачу відступити від застосування п.52-2 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України, також ДПС України не спростовано, що нею правомірно та у строки, визначені ПК України розглянуто скаргу позивача.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, та надали суду пояснення, посилаючись на обставини, викладені у позові, та у відповідях на відзив.

Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, та надала суду пояснення, посилаючись на обставини, викладені у відзивах.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засідання встановлено, що в період з 31.03.2021 по 27.04.2021 року працівниками Головного управління Державної податкової служби України у Хмельницькій області була проведена планова виїзна документальна перевірка комунального підприємства "Славутське управління водопровідно-каналізаційного господарства" за період 2017-2020 роки.

За результатами проведення перевірки складено акт перевірки від 06.05.2021 року № 2307/22-01-07-12/02092710 "Про результати планової виїзної документальної перевірки Славутського управління водопровідно-каналізаційного господарства, за період діяльності з 01.01.2017 по 31.12.2020 з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору, та за період з 01.01.2011 по 31.12.2020 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

На підставі акта перевірки ГУ ДПС у Хмельницькій області винесено податкові повідомлення-рішення форми «Д» від 26.05.2021 року №00/5947/0712, №00/5948/0712 про порушення позивачем п. 54.3.5. п.54.3, ст.54, ст.58, п. 176.2 ст. 176 та пп. 168.1.2, п. 168.1, ст.168 ПКУ Податкового кодексу України за несвоєчасне перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 844 933 грн. 33 коп., та несвоєчасне перерахування військового збору на загальну суму 30 852 грн. 87 коп. з доходів у формі заробітної плати, за періоди 2017 - 2020 років та відповідно до п. 125-1.2 ст.125 ПКУ застосовано до підприємства фінансові санкції по податку на доходи фізичних осіб в сумі 211 233,33 грн. (двісті одинадцять тисяч двісті тридцять три гривні 33 коп.) та військового збору в сумі 7 713,22 грн. (сім тисяч сімсот тринадцять гривень 22 коп.).

Вказані податкові повідомлення-рішення оскаржувалися позивачем в адміністративному порядку до Державної податкової служби України.

Рішенням Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 13.09.2021 року № 20890/6/99-00-06-01-04-06 вирішено відмовити у задоволенні скарги позивача.

Позивач вважаючи, що податкові повідомлення- рішення від 26.05.2021 року №00/5947/0712, №00/5948/0712 та рішення про результати розгляду скарги від 13.09.2021 №20890/6/99-00-06-01-04-06 є протиправними, та такими, що підлягають скасуванню, звернувся в суд з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Порядок призначення та проведення планових документальних перевірок унормований положеннями Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), в тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Приписами пункту 77.1 статті 77 ПК України визначено, що документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

Відповідно до пункту 77.4 статті 77 ПК України, про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Процедура формування плану графіка передбачена Порядком формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 524 від 02.06.2015 року, з наступними змінами та доповненнями (далі Порядок № 524).

Згідно з абз.1 п.3 Розділу 1 Порядку № 524 проекти річних планів-графіків складаються територіальними органами ДПС не пізніше 01 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки засобами інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС.

Згідно з абз.1 п.5 Розділу 1 Порядку № 524 план-графік складається із планів-графіків територіальних органів ДПС та затверджується Головою ДПС України.

Затверджений план-графік є обов`язковим для виконання всіма підрозділами територіальних органів ДПС (абз.2 п.5 Розділу 1 Порядку № 524).

Законом України від 17.03.2020 року №533-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України було доповнене пунктом 52-2 наступного змісту: «Установити мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу».

З урахуванням змін, внесених Законом України від 13.05.2020 року №591-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ передбачено, що установлений мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім прямо передбачених випадків.

Дію карантину введено постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 № 104 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» продовжено дію карантину до 30.06.2021.

Відповідно до п. 4 розділу II Закону України від 17.09.2020 № 909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, надано право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи.

Тому відповідно до п. 4 розділу II Закону України від 17.09.2020 № 909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» Урядом України було прийнято Постанову № 89 від 03.02.2021 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірки».

Постановою Кабінету Міністрів України №89 від 03.02.2021 було скорочено строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозоливши проведення, зокрема, документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу.

Відповідно до п.2.1 ст.2 ПК України зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Згідно з п.5.2 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства (п.7.3 ст.7 ПК України).

Відтак, зміна положень Податкового Кодексу може відбуватись тільки шляхом внесення змін до Податкового Кодексу України.

Оскільки пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового Кодексу України передбачено, що установлений мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок діє до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби, то для скорочення цього строку саме до Податкового Кодексу повинні бути внесені зміни щодо можливості КМУ скорочувати дії мораторію. До Податкового Кодексу України, як до спеціального закону зміни не вносились щодо скорочення дії мораторію.

Нормами підзаконного нормативно-правового акта - постановою Кабінету Міністрів України не можуть змінюватись норми права, які зазначені в законі - Податковому Кодексі України, як нормативному акті, який має вищу юридичну силу.

Навіть якщо вважати, що Законом України № 909 Верховна рада України делегувала свої повноваження Кабінету Міністрів України щодо скорочення строків дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, то якщо розглядати колізію в правовому регулюванні між Податковим Кодексом України та Законом України від 17.09.2020 № 909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» застосуванню підлягають норми Податкового Кодексу, як спеціальних норм, які регулюють спірні правовідносини- порядок проведення та призначення перевірок.

Оскільки оскаржувані податкові повідомлення-рішення були прийняті за результатами планової виїзної документальної перевірки в період з 31.03.2021 року по 27.04.2021 року, тобто в період, в якому нормами ПК України було заборонено проведення планових виїзних документальних перевірок (мораторій), тому суд вважає, що податкові повідомлення-рішення від 26.05.2021 року № 00/5947/0712, № 00/5948/0712 є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо посилання позивача, як на підставу для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, тієї обставини, що відповідачем неправомірно застосовано п. 125-1.2. ст. 125 ПК України щодо розміру штрафних санкцій, зазначених в податкових повідомленнях-рішеннях від 26.05.2021 року № 00/5947/0712, № 00/5948/0712, суд зазначає наступне.

Згідно п. 125-1 ст. 125-1 Податкового кодексу України (у редакції, що діє з 01.01.2021 року) ненарахування та/або неутримання, та/або несплата (неперерахування), та/або нарахування, сплата (перерахування) не в повному обсязі податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь нерезидента або іншого платника податків, а також нерезидентом, на якого покладено обов`язок сплачувати податок у порядку, встановленому розділом III ПКУ, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 10 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Лише ті самі дії, вчинені умисно, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету (п. 125-1.2. ст. 125-1 ПКУ). Відповідачем в акті перевірки, в податкових повідомленнях-рішеннях, в рішенні про результати розгляду скарги не було наведено жодного доказу та обгрунтування про наявність умислу щодо несвоєчасного перерахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору до бюджету.

Відповідно до п. 112.3. ст. 112 ПКУ особа не може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення інакше, як на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 112.1. даної статті, особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Пунктом 112.2. ст. 112 ПКУ визначено, що особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності. При цьому п. 112.7. ст. 112 ПКУ визначено, що у разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків. При цьому, усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи.

Необхідною умовою притягнення особи до відповідальності за п. 125-1.2 ст. 125-1 ПК України є встановлення в ході перевірки умислу платника на несплату чи несвоєчасну сплату до бюджету податку та збору (як додаткової кваліфікуючої ознаки такого правопорушення) та наведення доказів його наявності в акті перевірки та у податкових повідомленнях-рішеннях.

Відповідно до п. 109.3. статті 109 ПК України, у випадках, визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2-123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2-125-1.4 статті 1251-1 цього Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи.

Статтею 109 п. 109.1. ПКУ передбачено, що податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього).

Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Суд зазначає, що в акті, складеному за результатами перевірки, відповідачем не було зазначено та доведено, що позивач удавано, цілеспрямовано створив умови, які б мали на своїй меті невиконання або неналежне виконання вимог щодо своєчасної сплати податків.

Протягом перевіряємого періоду позивач знаходився у важкому фінансовому становищі, та стані збитковості, що підтверджується довідкою про фінансовий стан Славутського УВКГ від 27.09.2021 №386 з відповідними додатками.

З дослідження даної довідки, судом встановлено, що позивач не мав можливості своєчасно і в повному обсязі виплачувати заробітну плату, та відповідно з неї сплачувати своєчасно ПДФО та військовий збір, що підтверджується розрахунком сум несвоєчасної сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб до акту перевірки, де відображено що зарплата працівникам підприємства виплачувалась частинами, а також частинами сплачувались податки з заробітної плати.

При цьому в певні періоди (місяці), коли у позивача було достатньо коштів, він сплачував більші суми податків ніж нараховані у даному місяці (ПДФО - січень 2017р., травень 2017р., червень-жовтень 2017р., грудень 2017р., березень 2018р., жовтень 2018р., грудень 2018р., квітень-червень 2019р., серпень-вересень 2019р., листопад 2019р., січень 2020р. Військовий збір - травень-липень 2017р., жовтень 2017р., грудень 2017р., січень 2018р., жовтень-листопад 2018р., січень-лютий 2019р., квітень-грудень 2019р., січень 2020р.. березень-квітень 2020р.), що підтверджується розрахунками несвоєчасної сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору до акту перевірки

Наведені вище обставини свідчать про відсутність у позивача умислу, спрямованого на несплату чи несвоєчасну сплату податків, тому суд приходить до висновку, що визначаючись із сумою штрафу 25 відсотків суми податку в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях, відповідач не надав належної оцінки поведінці позивача щодо умисної сплати/несплати податку, тому це є ще однією підставою для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Щодо позовних вимог, в яких позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 13.09.2021 року № 20890/6/99-00-06-01-04-06 та прийняти нове рішення згідно якого вважати скаргу на податкове повідомлення-рішення від 26.05.2021 року № 00/5947/0712, № 00/5948/0712 комунального підприємства "Славутське управління водопровідно-каналізаційного господарства" від 04.06.2021 року № 220 задоволеною на користь позивача повністю, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, водночас, відповідно до зазначених норм, право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб`єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак, обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Тобто, рішення суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а, по-друге, оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Суд враховує, що запроваджені Податковим кодексом України способи оскарження рішень податкових органів - адміністративний та судовий - повною мірою дають можливість платнику податків захистити порушене право, при цьому за механізмом їх реалізації вони не є тотожними, доводи позивача, викладені у скарзі оцінюються судом під час розгляду справи, а не шляхом оцінки рішення прийнятого вищестоящими податковими органами за результатами адміністративного оскарження. Само по собі рішення, прийняте за результатами вирішення податкового спору у порядку досудового врегулювання, не створює, не змінює та не припиняє будь-яких прав та обов`язків.

Таким чином, правових підстав для задоволення позовних вимог комунального підприємства "Славутське управління водопровідно-каналізаційного господарства" до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 13.09.2021 року № 20890/6/99-00-06-01-04-06 та прийняти нове рішення згідно якого вважати скаргу на податкове повідомлення-рішення від 26.05.2021 року № 00/5947/0712, № 00/5948/0712 комунального підприємства "Славутське управління водопровідно-каналізаційного господарства" від 04.06.2021 року № 220 задоволеною на користь позивача повністю, - немає, оскільки це рішення не є таким, що прийняте у зв`язку з реалізацією управлінських повноважень, а є актом вирішення спору в досудовому порядку, не створює юридичного наслідку для позивача, а визнання цього рішення протиправним та його скасування не призведе до відновлення порушеного права.

При цьому, суд звертає увагу, що належним способом захисту у даному випадку є звернення позивача до суду з позовними вимогами про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.05.2021 року № 00/5947/0712, № 00/5948/0712, що й позивачем було зроблено.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог, в яких позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 13.09.2021 року № 20890/6/99-00-06-01-04-06 та прийняти нове рішення згідно якого вважати скаргу на податкове повідомлення-рішення від 26.05.2021 року № 00/5947/0712, № 00/5948/0712 комунального підприємства "Славутське управління водопровідно-каналізаційного господарства" від 04.06.2021 року № 220 задоволеною на користь позивача повністю, необхідно відмовити.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені під час розгляду справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано доводи позивача щодо протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а тому адміністративний позов необхідно задовольнити частково.

Частиною 1 статті 143 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства "Славутське управління водопровідно-каналізаційного господарства" до Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішення, податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області від 26.05.2021 року № 00/5947/0712, яким Комунальному підприємству "Славутське управління водопровідно-каналізаційного господарства" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 211233,33 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області від 26.05.2021 року № 00/5948/0712, яким Комунальному підприємству "Славутське управління водопровідно-каналізаційного господарства" збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 7713,22 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Комунального підприємства "Славутське управління водопровідно-каналізаційного господарства" судовий збір в розмірі 3284,19 грн., (три тисячі двісті вісімдесят чотири гривні дев`ятнадцять копійок), за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 26 травня 2022 року

Позивач:Комунальне підприємство "Славутське управління водопровідно-каналізаційного господарства" (вул.Я. Мудрого, 52,Славута,Славутський район, Хмельницька область,30000 , код ЄДРПОУ - 02092710)
Відповідач:Головне управління Державної податкової служби у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 44070171) Державна податкова служба України (Львівська площа, 8,Київ 1,04053 , код ЄДРПОУ - 43005393)

Головуючий суддя В.К. Блонський