Справа № 335/13106/21
Суддя: Алєксєєнко А. Б.
Дата ухвалення: 2022-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2022 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Алєксєєнка А.Б., за участю секретаря судового засідання Товстоус Т.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Горпинич Сергія Олександровича, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Горпинич Сергія Олександровича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позову зазначив, що 22.11.2021 відносно нього було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. Відповідно до вказаної постанови 22.11.2021 року ОСОБА_1 на автомагістралі Харків-Сімферополь, керуючи транспортним засобом Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_1 , приблизно о 21.00 год. здійснював рух з непрацюючою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби.
Зазначає, що правил дорожнього руху не порушував, справа про адміністративне правопорушення відносно позивача, в порядку передбаченому КУпАП не розглядалась, позивачу не були роз`яснені його права, в тому числі право на захист. Інспектор виніс оскаржувану постанову без будь-яких фактичних даних, які б вказували на наявність інкримінованого адміністративного правопорушення, без встановлення обставин, які мають значення для вирішення справи, що підтверджується тим, що до постанови не додано жодного доказу, а обмежився лише заповненням бланку постанови у відсутність позивача.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАО № 5061630 від 22 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, стягнути з відповідача на його користь, понесені судові витрати.
Ухвалою суду від 17.12.2022 позовну заяву залишено без руху та позивачеві надано строк для усунення недоліків позовної заяви. У визначений судом строк недоліки позовної заяви усунуто.
Ухвалою суду від 01.02.2022 прийнято до розгляду адміністративний позов, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження із особливостями, встановленими ст.ст. 268272, 286 КАС України, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін, надано учасникам справи строк для надання заяв по суті справи та роз`яснено наслідки їх неподання.
Копія ухвали суду від 01.02.2022 була вручена поліцейському 2 роти 3 батальону Управління патрульної поліції в Запорізькій області старшому лейтенанту поліції Горпинич С.О. 04.02.2022, а Департаменту патрульної поліції - 11.02.2022.
Станом на 27.05.2022 відзиву на адміністративний позов відповідачами не подано.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Плецька Ю.В. в судове засідання не з`явилися, разом з тим, від представника позивача адвоката Плецької Ю.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача.
Відповідачі, будучі належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились, заяв про відкладення судового засідання до суду від них не надходило.
З огляду на викладене, керуючись положеннями ч. 6 ст. 162 КАС України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази, які в ній містяться, у сукупності, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Вказані критерії одночасно є вимогами для суб`єктів владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.
Судом встановлено, що 22.11.2021 інпектором 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Горпинич С.О. винесено постанову серії ЕАО № 5061630 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.
За змістом оскаржуваної постанови 22.11.2021 о 21 год. 13 хв., на автомагістралі Харків-Сімферополь водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом RENAULT MEGANE д.н.з. НОМЕР_1 з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив вимоги п.31.4.3в Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Пунктом 31.4.3 «в» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.
Частина 1 статті 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005, з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283, 284 КУпАП, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як зазначав у позові ОСОБА_1 у день, час та місці, що вказані в постанові він дійсно рухався на транспортному засобі Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_1 , однак ПДР він не порушував, та не вчиняв правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, про яке йде мова у постанові.
Відповідачами не надано жодних доказів правомірності прийнятої постанови, а також не надано відзиву на позовну заяву і не зазначено будь-яких поважних причин неможливості його подання, що розцінюється судом як визнання позову відповідачами в порядку ч. 4 ст. 159 КАС України.
За вказаних обставин факт порушення позивачем вимог ПДР об`єктивними і беззаперечними доказами не доведений, що свідчить про фактичну відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення та незаконність і безпідставність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Отже, для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена КУпАП.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому, суд виходить з того, що адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях (рішення Конституційного Суду України от 22.10.2010 року № 23-рп/2010).
Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст.62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Крім того, відповідно до ст. 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачами не виконано свого процесуального обов`язку з доказування правомірності прийнятого рішення суб`єктом владних повноважень, зокрема, що на автомагістралі Харків-Сімферополь водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив вимоги п.31.4.3в Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова відповідача підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Щодо вимоги позивача про визнання протиправними дії поліцейського 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Горпинич Сергія Олександровича, щодо складання постанови серії ЕАО № 5061630 від 22 листопада 2021 року та визнання постанови протиправною, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС УКраїни, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Можливість визнання при цьому дій та рішення суб`єкта владних повноважень протиправними, законодавець не встановлює, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Позивач також просив стягнути з відповідачів на його користь судові витрати, пов`язані із розглядом справи.
Частиною першою статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).
За правилами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною сьомою вказаної статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 було понесено витрати на правничу допомогу у сумі 1 000 грн.
Розмір фактично понесених позивачем витрат на правничу допомогу підтверджується належними та допустимими в розумінні КАС України доказами, а саме: договором про надання Правничої (правової) допомоги від 01.12.2021 року укладеним між адвокатом Плецькою Ю.В. та Максюрою П.В.; копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №720, відповідно до якого Плецька Ю.В. має право на заняття адвокатською діяльністю; ордером на надання правовоїдопомоги від 01.12.2021 серія АР №1039810; актом виконаних робіт від 30.12.2021 за договором про надання правничої (правової) допомоги №б/н від 01.12.2021 згідно якого адвокатом Плецько. Ю.В. було надано позивачу ОСОБА_1 послуги з підготовки та подання позовної заяви на суму 1 000 грн., рахунком №2/12 від 30 грудня 2021 року та розрахунковою квитанцією №2 від 30.12.2021 року відповідно яких позивачем сплачено послуги адвоката Плецької Ю.В. у розмірі 1 000 грн.
Відповідно до наведених вище положень законодавства обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. За відсутності клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
В даному випадку відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду не заявлялось. Так само суду не було надано жодних доказів та не наведено обставин, які б спростували співмірність розміру судових витрат із обсягом виконаних адвокатом робіт. В свою чергу, як було зазначено вище, за відсутності ініціативи з боку іншої сторони суд не має права встановлювати такі обставини самостійно.
За таких обставин, з огляду на доведеність позивачем реальності та підтвердження фактичного розміру понесених витрат на правничу допомогу та недоведеність відповідачами обставин понесення позивачем витрат у меншому розмірі та/або неспівмірності таких витрат, суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення вимоги позивача щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які він поніс у зв`язку із судовим розглядом справи, у розмірі 1 000 грн.
Крім цього, судом встановлено, що позивач, про подачі позову, повинен був сплатити 454 грн. судового збору, але сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією №47 від 09.12.2021.
Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, сума судових витрат, яка складається із витрат понесених позивачем на правничу (правову) допомогу у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень та витрат зі сплати судового збору розміром 454,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, службовою особою якої є відповідач-1, тобто за рахунок бюджетних асигнувань Департамент патрульної поліції. В іншій частині сума судового збору підлягає поверненню як надміро сплачена відповідно до положення п.1 ч.1 та ч.2 ст.7 Закону України «Про судовийзбір» за клопотанням позивача.
Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78 ,90, 143, 242-246 ,250, 255 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Горпинич Сергія Олександровича, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити частково.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5061630 від 22.11.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 суму витрат на правничу допомогу у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень.
Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень 00 копійок.
В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього адміністративного апеляційного суду (49005, м. Дніпро, вул. Василя Жуковського, 23).
Повне судове рішення складено 27 травня 2022 року.
Інформація відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Відповідач 1: Поліцейський 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області старший лейтенант поліції Горпинич Сергій Олександрович (адреса місця служби: м.Запоріжжя, вул.Перемоги, 96).
Відповідач 2: Департамент патрульної поліції (, адреса місцезнаходження: м.Київ, вул.Федора Ернста, буд.3).

Суддя: А.Б.Алєксєєнко