Справа № 320/16107/21
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2022-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2022 року № 320/16107/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо незарахування ОСОБА_1 стажу роботи на посаді лікаря-інтерна Київської обласної психіатричої лікарні №1 з 01.08.1985 по 22.08.1986, лікаря-нарколога КП "Комунального некомерційного підприємства Тетіївська центральна районна лікарня" Тетіївської районної ради з 22.08.1986 по 12.01.1996 та з 09.12.2000 по 01.01.2004 у подвійному розмірі;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити розрахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з дати її призначення з урахуванням стажу роботи на посаді лікаря-інтерна Київської обласної психіатричої лікарні №1 з 01.08.1985 по 22.08.1986, лікаря-нарколога КП "Комунального некомерційного підприємства Тетіївська центральна районна лікарня" Тетіївської районної ради з 22.08.1986 по 12.01.1996 та з 09.12.2000 по 01.01.2004 по дату призначення пенсії у подвійному розмірі з урахуванням вже отриманих сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що пенсійним органом протиправно було відмовлено у зарахуванні в подвійному розмірі стаж її роботи на посаді лікаря-інтерна Київської обласної психіатричої лікарні №1 з 01.08.1985 по 22.08.1986 та лікаря-нарколога КП "комунального некомерційного підприємства Тетіївська центральна районна лікарня" Тетіївської районної ради з 22.08.1986 по 12.01.1996 та з 09.12.2000 по 01.01.2004, що стало підставою для звернення до суду з позовом у цій справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.12.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що оскільки в трудовій книжці позивача не зазначено, що вона працювала у психіатричному закладі охорони здоров`я, то спірні періоди роботи при призначенні пенсії зараховані до спеціального стажу в одинарному розмірі.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому остання заперечує проти наведених у відзиві аргументів з підстав аналогічним тим, що вказані у позові. Просить суд позов задовольнити.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Тетіївським РВ ГУ МВС України в Київській області 24.06.2004.

Згідно із записами трудової книжки НОМЕР_2 від 03.10.1978 позивач з 01.08.1985 по 22.08.1986 працювала на посаді лікаря-інтерна в Київській обласній психіатричній лікарні №1, а з 22.08.1986 по 12.01.1996 та з 09.12.2000 по 01.01.2004 на посаді лікаря-нарколога КП "Комунального некомерційного підприємства Тетіївська центральна районна лікарня" Тетіївської районної ради.

Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

07.06.2021 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою в якій просила звернути увагу на те, що 14 років роботи з виключно небезпечними пацієнтами наркологічного кабінету поліклініки не враховані до її трудового стажу у подвійному розмірі, внаслідок чого позивач просила здійснити перерахунок її стажу.

Розглянувши звернення позивача, пенсійний орган, листом від 06.07.2021, повідомив, що оскільки в трудовій книжці не зазначено, що позивач працювала в психіатричному закладі охорони здоров`я, то спірні періоди при призначенні пенсії зараховані в одинарному розмірі.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Законом України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції, чинній на момент призначення пенсії) відповідно до Конституції України гарантовано всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за цим Законом призначаються трудові пенсії (за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років) та соціальні пенсії.

Згідно зі статтею 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи та період роботи, є трудова книжка, оригінал, якої надавався до Відповідача для призначення пенсії.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 9 липни 2003 року (далі - Закон № 1058-ІV), виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 8 цього Закону передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положенням ч. 1 ст. 9 Закону Закон № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

У відповідності до абзацу першого частини першої статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІУвід 09.07.2003 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

В силу приписів статті 3 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19.11.1992 № 2801-XII (зі змінами та доповненнями), заклад охорони здоров`я - юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.

У розумінні статті 1 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22.02.2000 № 1489-III, психіатричний заклад - психоневрологічний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад, центр, відділення тощо всіх форм власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (зі змінами та доповненнями) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (зі змінами та доповненнями), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як було встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем згідно із записами трудової книжки НОМЕР_2 від 03.10.1978 позивач з 01.08.1985 по 22.08.1986 працювала на посаді лікаря-інтерна в Київській обласній психіатричній лікарні №1, а з 22.08.1986 по 12.01.1996 та з 09.12.2000 по 01.01.2004 на посаді лікаря-нарколога КП "Комунального некомерційного підприємства Тетіївська центральна районна лікарня" Тетіївської районної ради.

Таким чином вищевказані періоди роботи позивача є підтвердженим.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача з 01.08.1985 по 22.08.1986 на посаді лікаря-інтерна в Київській обласній психіатричній лікарні №1, з 22.08.1986 по 12.01.1996 та з 09.12.2000 по 01.01.2004 на посаді лікаря-нарколога КП "Комунального некомерційного підприємства Тетіївська центральна районна лікарня" Тетіївської районної ради, під час призначення позивачу пенсії за віком належали до зарахування до її трудового стажу у подвійному розмірі в силу вимог статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому судом враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією від 24.11.2021.

Враховуючи задоволення позову, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у справі у сумі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не зарахування ОСОБА_1 стажу роботи на посаді лікаря-інтерна Київської обласної психіатричої лікарні №1 з 01.08.1985 по 22.08.1986, лікаря-нарколога КП "Комунального некомерційного підприємства Тетіївська центральна районна лікарня" Тетіївської районної ради з 22.08.1986 по 12.01.1996 та з 09.12.2000 по 01.01.2004 у подвійному розмірі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити розрахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з дати її призначення з урахуванням стажу роботи на посаді лікаря-інтерна Київської обласної психіатричої лікарні №1 з 01.08.1985 по 22.08.1986, лікаря-нарколога КП "Комунального некомерційного підприємства Тетіївська центральна районна лікарня" Тетіївської районної ради з 22.08.1986 по 12.01.1996 та з 09.12.2000 по 01.01.2004 у подвійному розмірі з урахуванням вже отриманих сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548) судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.