Справа № 560/4779/22
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2022-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4779/22
РІШЕННЯ

іменем України

30 травня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДМС України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДМС України у Львівській області в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 07 жовтня 2021 року про припинення громадянства України ОСОБА_1 і зобов`язати відповідача прийняти у позивача декларацію про відмову від громадянства Російської Федерації та видати позивачу паспорт громадянина України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 07 жовтня 2021 року припинено позивачу громадянство України, про що йому було видано довідку про припинення громадянства України № 23 від 07.10.2021 року.

В Головному управлінні ДМС України у Львівській області при вручені Довідки, позивачу повідомили, що його громадянство України припинено через те, що ним не виконане зобов`язання щодо припинення громадянства Російської Федерації.

Позивач зазначає, що на виконання свого зобов`язання по припиненню іноземного громадянства, він здійснював всі можливі дії по такому його припиненню, проте, з незалежних від нього обставин - не міг його завершити, оскільки після зібрання відповідних документів для припинення громадянства РФ позивач неодноразово у 2020 році особисто звертався до посольства РФ в Україні у м. Києві з відповідними документами та проханнями, а також направляв їх через органи поштового зв`язку письмово, проте будь-якої письмової відповіді не отримував, а в усній формі йому повідомлялось про необхідність особистого звернення тільки до відповідних органів в РФ. Також позивач вказує, що в серпні 2021 року позивач неодноразово особисто звертався до посольства РФ в Україні у м. Києві та до генерального консульства РФ у м. Львові з відповідними документами та проханнями, а також направляв їх в електронній формі, проте будь-якої письмової відповіді знову не отримав, а в усній формі повідомлялось про необхідність особистого звернення тільки до відповідних органів в РФ. Враховуючи наведене, вважає, що у даному випадку посадові особи відповідача безпідставно не прийняли до уваги неможливість подання ним документів про припинення іноземного громадянства через незалежні від нього причини, та не дали йому можливості подати декларацію про відмову від іноземного громадянства, а прийняли безпідставне рішення про припинення його громадянства України.

Ухвалою суду від 11.04.2022 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначає, що твердження Позивача у позовній заяві, що він скеровував до Відповідача декларації про відмову від іноземного громадянства не відповідає дійсності. Відповідач вказує, що на адресу відповідача не надходили від позивача декларації про відмову від іноземного громадянства від 20.11.2020 року та від 30.08.2021 року із будь-якими підтверджуючими документами про те, що з незалежних від нього причини він не зміг припинити громадянство Російської Федерації.

Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що на виконання свого зобов`язання по припиненню і громадянства, позивач здійснював всі можливі дії по такому його припиненню, проте, з незалежних від нього обставин - не міг його завершити, оскільки для подання відповідних документів про відмову від громадянства Російської Федерації відповідно до вимог ст.23 Закону РФ "О гражданстве", йому необхідно було спочатку знятися з місця реєстрації проживання та у фіскальних органах РФ, а після того - до міграційних органів, для чого потрібно було особисто до них з`явитися, що через запровадження та дію в період 2020-2021 р.р. карантинних заходів на території РФ та України внаслідок поширення епідемії захворювання на COVID-19 та відсутності транспортного зв`язку, було вкрай важко. Крім того, вказаний Закон РФ чітко вказує що звернення про відмову від громадянства РФ особа яка проживає за межами, подає в консульство або в посольство РФ за місцем її проживання, а тому він не мав також і юридичної можливості звернутися безпосередньо до міграційних органів на території РФ.

Позивач вважає, що посилання відповідача у відзиві на те, що те, що він скеровував до органів міграційної служби України декларації про відмову від іноземного громадянства не відповідає дійсності - є безпідставним. Оскільки після зібрання відповідних документів для припинення громадянства РФ неодноразово у 2020 році особисто звертався до посольства РФ в Україні у м. Києві з відповідними документами та проханнями, а також направляв їх через органи поштового зв`язку письмово, проте будь-якої письмової відповіді не отримував, а в усній формі йому повідомлялось про необхідність особистого звернення тільки до відповідних органів в РФ. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Від відповідача на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач письмово до відповідача не звертався з деклараціями про відмову від іноземного громадянства від 20.11.2020 року та від 30.08.2021 року. Також позивачем безпідставно заявлена позовна вимога про скасування рішення від 07.10.2021 року про припинення громадянства, так як згідно Закону України "Про громадянство України" та Указу Президента України "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" від 27.03.2001 №215, яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень" до повноважень відповідача не належать питання пов`язані із прийняттям рішень про припинення громадянства України. Згідно п.1ч.1 ст.22 Закону України "Про громадянство України" Президент України видає укази відповідно до Конституції України і вказаного Закону про прийняття до громадянства України і про його припинення. Відповідач скасував рішення про оформлення набуття громадянства України від 07.10.2021 року, повноваження щодо прийняття якого передбачено статтями 21,24 Закону України "Про громадянство України".

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив, оцінивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що позивач як громадянин Російської Федерації в порядку частини 1 статті 8 Закону України "Про громадянство України" звертався до Відповідача із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням від 10.05.2019 № 116.

Відповідач 08 серпня 2019 року прийняв рішення про оформлення позивачу набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про громадянство України" та видав довідку про реєстрацію особи громадянином України па підставі якої оформив останньому тимчасове посвідчення громадянина України № НОМЕР_1 від 27.08.2019 терміном дії на 2 роки до 27.08.2021 року.

Під час подання заяви про набуття громадянства України 10 травня 2019 року, позивач разом з іншими необхідними документами подав відповідачу зобов`язання протягом двох років з моменту набуття громадянства України припинити своє попереднє громадянство Російської Федерації.

Позивач зазначає, що подав до відповідача декларації про відмову від іноземного громадянства від 20.11.2020 року та від 30.08.2021 року.

Рішенням Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 07 жовтня 2021 року було припинено громадянство України позивача, про що йому було видано довідку про припинення громадянства України № 23 від 07.10.2021 року.

Позивач не погоджуючись з таким рішенням вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки позивач вчинив усі необхідні дії.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 25 Конституції України визначає, що громадянин України не може бути позбавлений громадянства і права змінити громадянство.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України "Про громадянство України" від 18.01.2001 № 2235-III (далі - Закон №2235).

Відповідно до статті 1 Закону №2235 громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону №2235, особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Згідно з положеннями статті 17 вказаного Закону громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону №2235, підставами для втрати громадянства України є, зокрема, 1) добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття; 2) набуття особою громадянства України на підставі статті 9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів; 3) добровільний вступ на військову службу іншої держави, яка відповідно до законодавства цієї держави не є військовим обов`язком чи альтернативною (невійськовою) службою.

Відповідно до статті 21 Закону №2235, рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 7, 8, 10 - 13, 15 цього Закону внаслідок подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, у тому числі невиконання зобов`язання, взятого особою у зобов`язанні припинити іноземне громадянство (підданство), в декларації про відмову від іноземного громадянства або в декларації про відсутність іноземного громадянства.

Не може бути скасовано рішення про оформлення набуття громадянства України стосовно особи, яка на момент прийняття такого рішення була неповнолітньою, недієздатною, крім випадків подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Суд встановив, що позивач 10.05.2019 взяв на себе зобов`язання припинити іноземне громадянство Російської Федерації протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України.

Відповідно до абзацу 12 статті 1 Закону №2235, зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Таким чином, саме на позивача покладається обов`язок припинити іноземне громадянство та подати документ про припинення іноземного громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту набуття громадянства.

Відповідно до абзацу 16 статті 1 Закону №2235, декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Отже, особа, яка набула громадянство України, має подати декларацію про відмову від іноземного громадянства. У разі подачі такої декларації документ про вихід із іноземного громадянства не вимагається, а на особу покладається обов`язок повернути національний паспортний документ до уповноваженого органу іноземної держави та не користуватися правами громадянина вказаної держави і не викопувати обов`язків, передбачених її законодавством для громадян цієї держави.

Указом Президента України від 27.03.2001 №215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок №215), яким визначено перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Згідно з пунктом 92 Порядку №215 територіальні органи Державної міграційної служби України приймають рішення про оформлення набуття громадянства України:

за народженням; за територіальним походженням; внаслідок поновлення у громадянстві; внаслідок усиновлення; внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

До повноважень територіальних органів Державної міграційної служби України також належить скасування прийнятих ними рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону.

Відповідно до пункту 96 Порядку №215 подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується територіальним підрозділом Державної міграційної служби України, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України.

Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом "б" пункту 88 цього Порядку, надсилається до територіального органу Державної міграційної служби України.

Відповідно до підпункту "б" пункту 88 Порядку №215 для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону територіальними органами Державної міграційної служби України, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи, зокрема: документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка територіального органу Державної міграційної служби України, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація територіального органу Державної міграційної служби України про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.

За приписами пункту 97 Порядку №215 рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується керівником територіального органу Державної міграційної служби України або його заступником.

Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.

З системного аналізу наведених правових норм суд дійшов висновку, що скасування рішення про оформлення набуття громадянства відбувається на підставі подання органів міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України та на підставі документів, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Тобто, необхідною та обов`язковою умовою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону України "Про громадянство України" є встановлення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, факту набуття особою громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Указані обставини повинні бути підтверджені відповідними документами, які свідчать, зокрема, про факт подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів. Крім того, встановленню підлягають також факти, підтверджуючі провину або злочинний намір, подачу завідомо хибних відомостей, обман заявника при отриманні ним паспорта громадянина України.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 14.11.2018 у справі № 820/1293/16, від 24.04.2019 у справі №2040/5642/18, від 19.12.2019 у справі №815/3575/15 та від 28.02.2020 у справі №520/4398/19.

Суд зазначає, що з матеріалів справи встановлено, що позивач набув громадянство України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про громадянство України".

Особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні.

Отже, вказані чинні норми законодавства України покладають на особу обов`язок подати документ, виданий уповноваженим органом відповідної держави про зобов`язання припинити іноземне громадянство, протягом двох років з моменту реєстрації її громадянином України, а у разі неможливості отримання такого документа - подати декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Згідно з підпунктом 54 пункту 4 Положення про Міністерство закордонних справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2016 № 281, Міністерство закордонних справ України відповідно до покладених на нього завдань, дипломатичними представництвами, консульськими установами іноземних держав, представництвами міжнародних організацій в Україні, а також дипломатичним корпусом, акредитованим в Україні. За інформацією Посольства Російської Федерації в Україні, розмір консульського збору за припинення громадянства Російської Федерації на момент набуття заявником громадянства України становив 1820 грн., що не перевищувало половину мінімальної заробітної плати на момент набуття громадянства України.

Незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (за винятком випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років від дня подання клопотання, якщо термін 2 не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства за ініціативою особи чи якщо така процедура не здійснюється або вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України.

Тобто позивач був зобов`язаний подати документ про припинення російського громадянства, оскільки незалежна від нього причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства відсутня.

Суд звертає увагу, що надані до позивачем до матеріалів справи декларацій про відмову від іноземного громадянства (форма 45) від 30.08.2021 та від 20.11.2020, які на його переконання він подавав відповідачу, однак не надав суду доказів на підтвердження фактів їх відправки або вручення відповідачу.

Крім того, позивач не надав доказів повернення національного паспортного документа до уповноваженого органу іноземної держави. Вказаний обов`язок позивача передбачений ч.21 ст.9 Закону №2235.

Згідно ч.21 ст.9 Закону №2235 особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яких визнано біженцями або яким надано притулок в Україні.

Відповідач стверджує, що від позивача на адресу Головного управління ДМС України у Львівській області не надходили декларації про відмову від іноземного громадянства від 20.11.2020 року та від 30.08.2021 року із будь-якими підтверджуючими документами про те, що з незалежних від нього причини він не зміг припинити громадянство Російської Федерації останній не звертався до відповідача.

Таким чином, позивач не виконав надане зобов`язання протягом двох років з моменту набуття громадянства України припинити попереднє громадянство Російської Федерації, а відтак відповідач 07 жовтня 2021 року прийняв правомірне рішення про скасування позивачу оформлення набуття громадянства України та видав довідку про припинення громадянства України від 07.10.2021 № 23.

Згідно з ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставини, заявлений позивачем позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Судові витрати, які відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають розподілу, відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДМС України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення від 07 жовтня 2021 року про оформлення припинення громадянства України та зобов`язання прийняти декларацію про відмову від громадянства Російської Федерації та видати паспорт громадянина України - відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Головне управління ДМС України у Львівській області (вул. Січових Стрільців, буд. 11,Львів,79007 , код ЄДРПОУ - 37831493)

Головуючий суддя О.П. Шевчук