Справа № 300/1898/20
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2022-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" травня 2022 р. справа № 300/1898/20
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Біньковської Н.В.,
ВСТАНОВИВ:
Позивач скористався правом подання відповіді на відзив, в якій не погоджується з доводами відповідача з підстав, аналогічних позовній заяві (а.с.46).
Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, суд встановив наступне.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України, а справляння плати за землю, зокрема, земельного податку здійснюється відповідно до положень Податкового кодексу України, яким визначено порядок оподаткування земельних ділянок і перелік пільг по земельному податку.
Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин.
Згідно із статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
За змістом підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, надалі також ПК України), плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Як визначено підпунктами 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України, земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
Згідно з п. 286.1 ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру .
Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 284.1 ст. 284 ПК України Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.
Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки рішення щодо ставок земельного податку та наданих пільг зі сплати земельного податку юридичним та/або фізичним особам за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
За приписами п. 274.1 ст. 274 Податкового кодексу України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.
Ставки земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких не проведено, визначено статтею 277 Податкового кодексу України.
Так, згідно з п. 277.1 ст. 277 Податкового кодексу України ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів або в межах населених пунктів, встановлюється у розмірі не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від нормативної грошової оцінки площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.
Відповідно до положень статті 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.
Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

У разі зміни протягом року об`єкта та/або бази оподаткування платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися такі зміни.

Пунктом 286.5 статті 286 Податкового кодексу України встановлено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до приписів п. 289.2 ст. 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про оцінку земель" №1378-IV від 11 грудня 2003 року (надалі також Закон №1378-IV) нормативна грошова оцінка земельних ділянок це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами. Датою нормативної грошової оцінки земельної ділянки є дата, вказана в технічній документації.

Відповідно до статті 3 Закону №1378-IV об`єктами оцінки земель є: територія адміністративно-територіальних одиниць або їх частин, території оціночних районів та зон, земельні ділянки чи їх частини або сукупність земельних ділянок і прав на них, у тому числі на земельні частки (паї), у межах території України.

Частиною 5 статті 5 Закону №1378-IV встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується, зокрема, для визначення розміру земельного податку.

Підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування (частина 1 статті 15 Закону №1378-IV).

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років (стаття 18 Закону №1378-IV).

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель (частина 2 статті 20 Закону №1378-IV).

Згідно із статтею 23 Закону №1378-IV технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації. Підставою для відмови у затвердженні технічної документації з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель, нормативної грошової оцінки земельних ділянок може бути лише її невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до закону нормативно-правових актів або розташування земель чи земельних ділянок на території іншої територіальної громади. Рішення про відмову в затвердженні технічної документації з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель, нормативної грошової оцінки земельних ділянок має містити посилання на конкретні норми законів та прийнятих відповідно до закону нормативно-правових актів, яким суперечить відповідна технічна документація. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Рішення рад, зазначених у цій статті, щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 201 Земельного кодексу України грошова оцінка земельних ділянок визначається на рентній основі.

Згідно частини 3 статті 201 Земельного кодексу України нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель тощо.

Частиною 5 статті 201 Земельного кодексу України встановлено, що грошова оцінка земельних ділянок проводиться за методикою, яка затверджується Кабінетом Міністрів України.

Процедура проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів визначена Порядком нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 №489. Нормативна грошова оцінка земель населених пунктів проводиться відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року №213. Інформаційною базою для нормативної грошової оцінки земель населених пунктів є затверджені генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій і детальні плани територій, відомості Державного земельного кадастру, дані інвентаризації земель та державної статистичної звітності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій».

Таким чином, процес нормативної грошової оцінки земель завершується затвердженням органом місцевого самоврядування технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, шляхом прийняття відповідного рішення, з обов`язковим визначенням дати введення в дію нормативної грошової оцінки землі.

Із доданого відповідачем розрахунку земельного податку з фізичних осіб слідує, що контролюючий орган здійснив нарахування ОСОБА_1 податкового зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік в розмірі 24431,14 гривень, а саме: 199,78 * 1,249 * 1,433 * 1,06 * 6445,8м.2 * 1% = 24431,14 гривень, де 6445,8 м.кв. площа земельної ділянки під забудовою, 199,78 середня вартість земельної ділянки, грн./кв.м, ставка податку 1%, 1,249 (2014), 1,433 (2015 рік), 1,06 (2016) коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки. Зазначено, що нормативна грошова оцінка землі м. Коломия проведена у 2010 році та затверджена рішенням Коломийської міської ради №37-2/2010 від 24.12.2010. (а.с.43).

У відзиві на позов відповідач зазначає, що земельний податок позивачу нарахований на підставі державного акту на право постійного користування землею серія ІФ-17-3-000056 від 12.01.1998, витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки наданою Управлінням Дергеокадастру у Коломийському районі Івано-Франківської області, а також з урахуванням рішення Коломийської міської ради Івано-Франківської області №3783-47/2019-47 від 27.06.2019 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку на 2020 рік», яке набрало чинності з 01.01.2020 та яким визначено ставку земельного податку за земельну ділянку нормативну грошову оцінку яких проведено, та земель загального користування у розмірі 1 відсотку від їх нормативної грошової оцінки.

Суд вважає за необхідне зазначити, що рішенням Коломийської міської ради від 24.12.2010 №37-2/2010 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Коломиї» затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Коломиї станом на 01.01.2010 і визначено, що термін дії нормативної грошової оцінки земель міста Коломиї відповідно до статті 18 Закону України «Про оцінку земель» становить 7 років. Зазначено, що вказане рішення набирає чинності з 01.01.2011.

Таким чином, нормативна грошова оцінка земель міста Коломиї згідно вказаного рішення діяла по 31.12.2017.

В ході розгляду справи судом встановлено, що на час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, відсутня чинна нормативна грошова оцінка земель міста Коломиї, з урахуванням якої відповідачем здійснено розрахунок земельного податку ОСОБА_1 за 2020 рік.

При цьому суд звертає увагу, що розрахунок земельного податку відповідачем здійснений із врахуванням нормативної грошової оцінки затвердженої рішенням Коломийської міської ради від 24.12.2010 №37-2/2010 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Коломиї», термін дії якого завершився 01.01.2018.

Із системного аналізу наведених вище норм права слідує, що контролюючий орган уповноважений здійснювати нарахування фізичним особам податкових зобов`язань із земельного податку на підставі даних державного земельного кадастру щодо площі земельної ділянки, її нормативної грошової оцінки з урахуванням коефіцієнтів індексації, а також рішення сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад щодо ставок земельного податку.

Разом з цим, у спірних правовідносинах при розрахунку позивачу земельного податку відповідач застосував недіючу величину нормативної грошової оцінки і, як наслідок, протиправно визначив ОСОБА_2 податкове зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за податковий період 2020 року в розмірі 24431,14 грн.

Оскільки нарахування і визначення розміру податкових зобов`язань є дискреційними повноваженнями відповідного податкового органу, враховуючи, що визначення позивачу податку оскаржуваним рішенням здійснено з порушенням норм чинного законодавства, і у суду відсутні всі необхідні вихідні дані для визначення позивачу податкового зобов`язання з земельного податку за 2020 рік із врахуванням статті 277 Податкового кодексу України, належним захистом порушеного права позивача є визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення №2-0907 від 27.04.2020 в повному обсязі.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Щодо доводів позивача про неправильне визначення відповідачем цільового призначення належної позивачу земельної ділянки, суд зазначає наступне.

Класифікація видів цільового призначення земель, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 23.07.2010 №548, передбачає, що за основним цільовим призначенням землі поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення (Секція А); землі житлової та громадської забудови (Секція В); землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення (Секція С); землі оздоровчого призначення (Секція D); землі рекреаційного призначення (Секція Е); землі історико-культурного призначення (Секція G); землі лісогосподарського призначення (Секція Н); землі водного фонду (Секція І); землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (Секція J); землі запасу, резервного фонду та загального користування (Секція К).

За функцією використання землі поділяються на: землі сільськогосподарського призначення (01); землі житлової забудови (02); землі громадської забудови (03); землі природно-заповідного фонду (04); землі іншого природоохоронного призначення (05); землі оздоровчого призначення (06); землі рекреаційного призначення (07); землі історико-культурного призначення (08); землі лісогосподарського призначення (09); землі водного фонду (10); землі промисловості (11); землі транспорту (12); землі зв`язку (13); землі енергетики (14); землі оборони (15); землі запасу (16); землі резервного фонду (17); землі загального користування (18); для цілей підрозділів 16.00-18.00 та для збереження і використання земель природно-заповідного фонду (19).

Як слідує з матеріалів справи, згідно Державного акту про право постійного користування землею серії ІФ-17-3-000056 від 12.01.1998 позивачу надана в постійне користування земельна ділянка площею 0,64458 га для обслуговування майнового комплексу за адресою: Івано-Франківська обл., м.Коломия, пр.Грушевського, 97.

При цьому, землі для будівництва та обслуговування будівель торгівлі віднесені до земель громадської забудови та зазначені в секції В підрозділі 03.07. класифікації видів цільового призначення земель.

Стосовно доводів позивача про порушення відповідачем строків направлення спірного податкового повідомлення-рішення суд зазначає наступне.

Нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 ПК України.

У відповідності до пункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу.

Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 за №1204 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 за №124/28254 (надалі також - Порядок №1204).

Порядок №1204 визначає форму та порядок надіслання (вручення) контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків.

Так, розділом ІІІ Порядку №1204 передбачено, що структурний підрозділ контролюючого органу, який склав податкове повідомлення-рішення відповідно до Кодексу, роздруковує його у двох примірниках (податкове повідомлення-рішення за формою "Ф" - в одному примірнику) та після погодження з підрозділами правової роботи передає на підпис керівнику (виконуючому його обов`язки, його заступнику або уповноваженій особі) контролюючого органу. Після підписання податкове повідомлення-рішення (крім податкового повідомлення-рішення за формою "Ф") не пізніше наступного робочого дня надсилається (вручається) платнику податків. Податкове повідомлення-рішення за формою "Ф" надсилається (вручається) платнику податків у терміни, встановлені Кодексом для податків на майно фізичних осіб.

Дата надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення проставляється: 1) посадовою особою платника податків - юридичної особи (фізичною особою - платником податків або її законним представником) - у разі вручення податкового повідомлення-рішення під розписку (на обох примірниках, а при врученні податкового повідомлення-рішення форми "Ф" - на корінці податкового повідомлення-рішення); 2) працівником структурного підрозділу, до функцій якого належить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальною особою, визначеною керівником (виконуючим його обов`язки, його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу для виконання таких функцій, - у разі надіслання листом з повідомленням про вручення. При цьому повідомлення про вручення прикріплюється до примірника податкового повідомлення-рішення, який залишився в контролюючому органі (при направленні податкового повідомлення-рішення форми "Ф" - до корінця податкового повідомлення-рішення); 3) працівником структурного підрозділу або відповідальною особою, визначеною керівником (виконуючим його обов`язки, його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу для виконання таких функцій, - у разі надіслання документа засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронний цифровий підпис" відповідно до пункту 42.4 статті 42 Кодексу (починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем впровадження у роботу відповідного програмного забезпечення). При цьому квитанція про доставку в текстовому форматі, що свідчить про дату та час доставки документа платнику податків, прикріплюється до примірника податкового повідомлення-рішення, який залишився в контролюючому органі (у разі направлення податкового повідомлення-рішення форми "Ф" - до корінця податкового повідомлення-рішення) (пункт 4 розділу ІІІ Порядку №1204).

З системного аналізу наведених норм ПК України та Порядку №1204 в контексті спірних правовідносин суд приходить до висновку про те, що податкові повідомлення-рішення вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Із матеріалів справи слідує, що згідно відтиску штемпеля підприємства поштового зв`язку спірне податкове повідомлення рішення було направлено позивачу 14.07.2020 (а.с.24 зворот). Вказане також підтверджується квитанцією АТ «Укрпошта» №ПН 55 від 14.07.2020 та реєстром згрупованих поштових відправлень (а.с.45).

Разом з цим суд зауважує, що затримка контролюючим органом встановлених п.286.5 ст.286 ПК України строків надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень не може беззаперечно свідчити про протиправність цих рішень та слугувати підставою для їх скасування, оскільки ці процедурні порушення не можуть самі по собі нівелювати законність таких рішень і обов`язок платника податку щодо сплати передбачених чинним законодавством грошових зобов`язань із земельного податку.

Стосовно доводів позивача про розбіжності між датою податкового повідомлення-рішення 27.04.2020 та додатково зазначеною датою станом на яку за позивачем обліковується борг - 07.05.2020, суд зазначає наступне.

Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з нього видається можливим чітко встановити його зміст (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли окремі елементи спірного рішення є недотриманими; окремі недоліки, допущені податковим органом при оформленні податкового повідомлення-рішення, не впливають на факт доведеності складу податкового правопорушення, покладеного в основу прийнятого спірного податкового повідомлення-рішення, а таке податкове повідомлення-рішення слід розцінювати як податкове повідомлення-рішення з окремими дефектами, які не змінюють суті спірного рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.05.2020 у справа №826/2328/16, від 06 серпня 2018 у справі №802/1198/16.

Отже описка, допущена контролюючим органом при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 27.04.2020 №2-0907 в частині неправильного зазначення дати (07.05.2020) наявного податкового боргу ОСОБА_1 , як додаткової інформації, не може бути підставою для скасування податкового повідомлення-рішення, яке містить таку описку, оскільки з його змісту можливо встановити підставу визначення суми податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб.

Відповідно до пп.281.1.3 п.281.1 ст.281 ПК України від сплати податку звільняються, зокрема, пенсіонери (за віком). Звільнення від сплати податку за земельні ділянки, передбачене для відповідної категорії фізичних осіб пунктом 281.1 цієї статті, поширюється на одну земельну ділянку за кожним видом використання у межах граничних норм:

для ведення особистого селянського господарства - у розмірі не більш як 2 гектари;

для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): у селах - не більш як 0,25 гектара, в селищах - не більш як 0,15 гектара, в містах - не більш як 0,10 гектара;

для індивідуального дачного будівництва - не більш як 0,10 гектара;

для будівництва індивідуальних гаражів - не більш як 0,01 гектара;

для ведення садівництва - не більш як 0,12 гектара (п.281.2 ст.281 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 1 додатку до рішення Коломийської міської ради Івано-Франківської області №3783-47/2019-47 від 27.06.2019 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку на 2020 рік» від сплати податку звільняються: інваліди першої і другої групи; фізичні особи, які виховують трьох і більше дітей віком до 18 років; пенсіонери (за віком); ветерани війни та особи, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; фізичні особи, визнані законом особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Звільнення від сплати податку за земельні ділянки, передбачене для відповідної категорії фізичних осіб, зазначених пунктом 1, за змістом підпункту 1.1 вказаного додатку, поширюється на земельні ділянки за кожним видом використання у межах граничних норм:

а) для ведення особистого селянського господарства - у розмірі не більш як 2 гектари;

б) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): у селах не більше як 0,25 гектара, в селищах не більше як 0,15 гектара, у містах не більше як 0,10 гектара;

в) для індивідуального дачного будівництва - не більш як 0,10 гектара;

г) для будівництва індивідуальних гаражів - не більш як 0,01 гектара;

д) для ведення садівництва - не більш як 0,12 гектара.

Таким чином, пільги для пенсіонерів за віком щодо сплати земельного податку по земельній ділянці із видом користування обслуговування майнового комплексу чинним законодавством не передбачено, а тому твердження позивача про протиправність оскаржуваного рішення з підстав наявності у нього пільг зі сплати податку за землю, є необґрунтованими.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., відтак підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в сумі 840,80 грн. Доказів понесення інших судових витрат суду не надано.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області №2-0907 від 27.04.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ ВП 43968084) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.