Справа № 300/1693/22
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2022-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
"31" травня 2022 р. справа № 300/1693/22
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Чуприна О.В. діючи як суд, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною щодо нарахування і виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік, як учаснику бойових дій у розмірі меншому, ніж передбачено статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та зобов`язання до здійснення перерахунку і виплати недоплаченої частини разової допомоги, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє представник за довіреністю ОСОБА_2 , 11.04.2022 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації (надалі по тексту також - відповідач, Управління) про визнання бездіяльності протиправною щодо нарахування і виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік, як учаснику бойових дій у розмірі меншому, ніж передбачено статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та зобов`язання до здійснення перерахунку і виплати недоплаченої частини разової допомоги.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.04.2022 залишено без руху вказану позовну заяву і надано десятиденний строк для усунення недоліків з дня вручення цієї ухвали. Усунення недоліків визначено шляхом подання, обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним адміністративним позовом та доказів поважності причин його пропуску.
12.05.2022 на адресу суду від позивача надійшло клопотання від 10.05.2022 про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим адміністративним позовом від 07.04.2022. Проте, позивач до заяви від 10.05.2022 не подав письмових доказів щодо обставини мобілізації і періоду такої мобілізації як підтвердження власних доводів поважності пропуску строків звернення до суду. Суд констатував не виконання позивачем в повному обсязі вимог ухвали суду від 15.04.2022.
Відтак, ухвалою суду від 16.05.2022 продовжено ОСОБА_1 процесуальний строк, встановлений ухвалою суду від 15.04.2022, на усунення недоліків позовної заяви у справі №300/1693/22, шляхом подання до Івано-Франківського окружного адміністративного суду в десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали: належним чином оформлених доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом в частині підтвердження власних доводів про мобілізацію, період такої мобілізації чи залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції та/або участі у реалізації заходів із захисту держави під час воєнного стану за період з 30.09.2021 по 01.01.2022.
На виконання ухвали суду 26.05.2022 на адресу суду від позивача надійшла заява (датована 25.05.2022) із долученими письмовими документами, які видані Військовою частиною - польова пошта НОМЕР_1 , а саме: довідки №43 від 23.09.2014, довідки за №411 від 31.10.2014, витяг з наказу №4 від 12.05.2014, витяг з наказу №114 від 19.08.2014, витяг з наказу №73 від 05.07.2014.
Позивач в заяві про поновлення строку звернення до суду від 12.05.2022 як на причини пропуску вказав, що про порушення своїх прав дізнався із засобів масової інформації, та своїх знайомих, в той же час Управління не повідомило йому про невідповідність розміру виплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, крім того він не мав змоги звернутись до суду вчасно, оскільки був мобілізований.
Так, подані на виконання ухвали письмові документи містять наступну інформацію:
- довідка №43 від 23.09.2014 про перебування на військовій службі у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , яка входить до складу сил, що залучаються та беруть участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з 05.07.2014 по 11.09.2014 та з 29.07.2014 по 19.09.2014;
- довідка за №411 від 31.10.2014 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції за період з 05.07.2014 по 27.08.2022;
- витяг з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) №4 від 12.05.2014, що ОСОБА_1 прийняв і приступив до виконання службових обов`язків з 12.05.2014;
- витяг з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) №73 від 05.07.2014 про прибуття в пункт призначення та початок виконання бойового завдання;
- витяг з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) №114 від 19.08.2014 про зняття ОСОБА_1 з котлового забезпечення з 20.08.2014 і призначення розслідування у зв`язку із самовільним залишенням частини.
Отже, суддею досліджено подані довідки та витяги з наказів за 2014 рік та встановлено обставину мобілізації ОСОБА_1 у 2014 році.
В той же час жодної інформації про мобілізацію та/або участі у реалізації заходів із захисту держави під час воєнного стану введеного в Україні із 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022, за період з 30.09.2021 по 01.04.2022, в тому числі за період з 24.02.2022 по 08.04.2022, ОСОБА_1 до заяви від 25.05.2022 не додав.
Суддя звертає увагу на те, що заяви позивача від 10 і 25 травня 2022 року не містять будь-яких відомостей про ймовірне обмеження у реалізації права на звернення до суду чи перешкоджання у поданні позовної заяви у зв`язку із дією положень Указу Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".
Дослідивши подані позивачем письмові пояснення, викладені в заяві від 10.05.2022, та додані письмові документи до заяви від 25.05.2022, суддя дійшов висновку про необґрунтованість доводів ОСОБА_1 , що свідчить про наявність підстав для визнання причин пропуску шестимісячного строку звернення до суду неповажними, зважаючи на таке.
У мотивувальній частині ухвали суду про залишення позову без руху, ОСОБА_1 роз`яснено про те, що відповідно до приписів частини 4 статті 171 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Враховуючи наведені правові положення суд зазначив, що право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня визначені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" особи мають до 30 вересня, однак лише відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги, та саме до вказаної дати зацікавлена особа має звернутися до належного суб`єкта владних повноважень щодо виплати йому разової грошової допомоги.
При цьому, суд виходить із того, що посилання позивача на власну необізнаність та мобілізацію в 2014 році, не може бути підставою для обчислення початку перебігу строку звернення до суду з позовними вимогами стосовно виплати/доплати грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, оскільки, як вбачається зі змісту статті 171 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", законодавцем чітко визначено строк, до якого особа може звернутись до уповноваженого органу із заявою про виплату недотриманої грошової допомоги до 5 травня, яким є 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
За загальним правилом, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання, аналогічно, як і незнання позивачем особливостей, визначених статтею 171 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", не можуть бути поважними причинами пропуску строку звернення до суду.
Верховний Суд у своєму рішенні від 14.05.2019 по справі №815/3087/18 вказав на те, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Відтак, процесуальний строк звернення до суду із даним позовом становить 6 місяців, його перебіг починається з 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Заяви ОСОБА_1 не містить посилання на обґрунтовані, поважні причини пропуску строку звернення до суду, а доводи позивача не спростовують позиції суду щодо наявності підстав для обмеження права позивача на звернення до суду шестимісячним строком.
Формуючи власні висновки по даному випадку суд також звертає увагу на пункти 37 та 38 рішення Європейського Суду з прав людини (надалі по тексту також - Суд) від 18 листопада 2010 року у справі "Мушта проти України", за змістом яких право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.
У рішенні від 3 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський Суд з прав людини визнав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).
Отже, за практикою Європейський Суд з прав людини застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.
Так, в зв`язку із наведеним, суд дійшов висновку, що позивач не обґрунтував дотримання строків звернення до суду та не подав належні і допустимі докази на підтвердження існування об`єктивних причин, які унеможливили подання позовної заяви у строк, встановлений процесуальним законом, в тому числі за період з 30.09.2021 по 01.04.2022.
За таких обставин позов поданий ОСОБА_1 із пропущенням строків звернення до адміністративного суду, встановлених частиною 2 статті 122 КАС України, а підстав для поновлення зазначеного процесуального строку немає.
Окрім цього, частиною 2 статті 123 КАС України передбачено, зокрема, що у разі, якщо вказані у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина 2 статті 123 КАС України).
Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.
Оскільки, ОСОБА_1 подано позов після закінчення строків, встановлених законодавством, а наведені позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду не визнані судом поважними, суд прийшов до переконання, що позовна заява підлягає поверненню.
Враховуючи наведене, керуючись статтею 171 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", статями 122, 123, пунктом 9 частини 4 статті 169, статтями 243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
1. Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення в суд із адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації, з підстав, визначених у заявах про поновлення процесуального строку від 10.05.2022 та 25.05.2022.
2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною щодо нарахування і виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік, як учаснику бойових дій у розмірі меншому, ніж передбачено статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та зобов`язання до здійснення перерахунку і виплати недоплаченої частини разової допомоги, - повернути позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.
Копію цієї ухвали, разом з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами, невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву
Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.