Справа № 480/8342/21
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2022-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 р. Справа № 480/8342/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Бояровської Олени Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 р. (ухвалене суддею Діска А.Б.) по справі № 480/8342/21

за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1

до Лікарсько-консультативної комісії Комунального некомерційного підприємства "Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди" Сумської міської ради , Комунального некомерційного підприємство "Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди" Сумської міської ради

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Комунального некомерційного підприємства "Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди" Сумської міської ради, Лікарсько-консультативної комісії Комунального некомерційного підприємства "Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди" Сумської міської ради, в якому просила: визнати протиправним та скасувати висновок № 64 від 08.04.2021 р., виданий лікарсько-консультативною комісією Комунального некомерційного підприємства "Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди" Сумської міської ради щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про відмову у встановленні інвалідності підгрупи А; зобов`язати лікарсько-консультативну комісію Комунального некомерційного підприємства "Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди" Сумської міської ради повторно розглянути заяву позивачки від 26.02.2021 р. № 15/01.25 про встановлення малолітній дитині ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) категорії «дитина з інвалідністю підгрупи А»; стягнути моральну шкоду з Комунального некомерційного підприємства "Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди" Сумської міської ради на користь ОСОБА_2 яка діє в інтересах ОСОБА_1 , в розмірі 1135000 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 р. позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення, викладене в протоколі № 64 від 08.04.2021 р. лікарсько-консультативної комісії Комунального некомерційного підприємства «Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди» Сумської міської ради, щодо ОСОБА_1 про відмову у встановленні категорії «дитина з інвалідністю підгрупи А»; зобов`язано лікарсько-консультативну комісію Комунального некомерційного підприємства «Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди» Сумської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_2 № 15/01.25 від 26.02.2021 р. про встановлення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) категорії «дитина з інвалідністю підгрупи А» та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду; у задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення на її користь моральної шкоди, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 р. в цій частині та прийняти нове судове рішення, яким стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди» Сумської міської ради на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 1135000 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянтка посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме: вимог Конституції України, Цивільного кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки позивачкою доведено та надано суду докази заподіяння їй оскаржуваним рішенням відповідача моральної шкоди.

Відповідач - Комунальне некомерційне підприємство "Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди" Сумської міської ради подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в цій частині залишити без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідачем рішення суду першої інстанції не оскаржується, а позивач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог. Отже, в межах розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції надається правова оцінка висновкам суду про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення на користь позивачки з Комунального некомерційного підприємства «Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди» Сумської міської ради моральної шкоди.

Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 26.02.2021 р. батьки ОСОБА_1 , яка має статус дитини з інвалідністю, звернулися до відповідачів з заявою, в якій просили призначити та провести засідання лікарсько-консультативної комісії, відповідно до вимог чинного законодавства щодо розгляду оглядової справи дитини з інвалідністю ОСОБА_1 та видати медичний висновок стосовно неї як про дитину інваліда підгрупи «А» віком до 18 років.

За результатами розгляду вищевказаної заяви на засіданні Лікарсько-консультативної комісії прийнято рішення, яке оформлене випискою із протоколу № 64 від 08.04.2021 р., згідно з яким: дитина не підлягає оформленню підгрупи А, у зв`язку з відсутністю високої міри обмеження життєдіяльності.

Не погодившись із вказаним рішенням відповідача, позивачка звернулась до суду із цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення на користь позивачки з Комунального некомерційного підприємства «Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди» Сумської міської ради моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано суду доказів заподіяння їй моральної шкоди, в чому ця шкода полягає, та не доведено причинних зв`язків між завданою шкодою та конкретними неправомірними діями відповідача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною 1 статті 23 Цивільного кодексу України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи ( ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України).

Згідно із абз. 2 ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 р., під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Судовим розглядом встановлено, що позивачка звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, зокрема, просила стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди» Сумської міської ради на її користь моральну шкоду в розмірі 1135000 грн., оскільки при складанні оскаржуваного висновку, відповідачем зазначені відомості, які не відповідають дійсності, саме засідання, за результатами якого складено оскаржуваний висновок, відбувалося в атмосфері зневаги, погроз та дезінформації з боку членів комісії, а рішення відповідача спричинило позивачці сильне душевне хвилювання, затяжний стресовий стан та душевні переживання за стан здоров`я доньки.

Проте, позивачкою ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано належних та допустимих доказів заподіяння їй відповідачем Комунальним некомерційним підприємством «Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди» Сумської міської ради моральної шкоди.

Доводи апелянтки, що сам факт прийняття відповідачем неправомірного рішення, наявність якого встановлено судом першої інстанції, підтверджує заподіяння позивачці моральної шкоди, суд апеляційної інстанції вважає помилковими, оскільки позивачкою не надано будь-яких доказів, які б підтвердили, що внаслідок прийняття оскаржуваного рішення відповідача виникли фактори, що спричини шок, розчарування, глибоке душевне потрясіння, затяжні душевні хвилювання, які можуть бути відшкодовані їй шляхом стягнення з відповідача компенсації саме в розмірі 1135000 грн.

Щодо інших доводів апелянтки, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні підстави для задоволення адміністративного позову Бояровської О. С. в інтересах ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 77, 229, 243, 308, 311, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Бояровської Олени Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 р. по справі № 480/8342/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін