Справа № 753/1207/22
Суддя: Мицик Ю. С.
Дата ухвалення: 2022-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1207/22
провадження № 2-а/753/122/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.

при секретарі Куцолабській І.А.

розглянувши в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській, в якому просить суд скасувати постанову від 07.01.2022 серії БАА № 940981 про накладання адміністративного стягнення, винесену інспектором Мукачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Гелетеєм А.А., за ч.2 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. та закрити провадження у справі. Також просить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень сплачену суму судового збору у розмірі 496,20 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 07.01.2022 він був зупинений інспектором Мукачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Гелетеєм А.А., який притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП. З даною постановою ОСОБА_1 не згоден, оскільки вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Виходячи з обставин правопорушення вказаних в постанові, то 07.01.2022 о 13 год 15 хв. на автодорозі Мукачево-Берегово на 33 км водій ОСОБА_1 , керуючи ТЗ «БМВ Х3» д.н.з НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку п.14.6 (а) ПДР здійснив обгін на перехресті, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальною серії БАА № 940981 від 07.01.2022 незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що дана постанова не містить жодних фактичних даних, на основі яких інспектор поліції встановив наявність адміністративного правопорушення в діях позивача. Також не надано будь-яких належних доказів, у тому числі зафіксованих показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи фото- і кінозйомки, відеозапису, пояснень свідків, які б поза розумним сумнівом свідчили про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 28.01.2022 адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків зазначених в ухвалі.

Ухвалою суду від 14.02.2022 відкрито провадження по справі та призначено розгляд за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

06.05.2022 на позов надійшов відзив, в якому відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, оскільки інспектором Мукачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Гелетеєм А.А. при винесенні постанови було дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення. За результатом вчиненого правопорушення, за своїм внутрішнім переконанням інспектор оцінив докази й розглянув у відповідності зі ст.ст. 278, 279 КУпАП справу про вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, за результатами чого виніс постанову, оформлену згідно ст. 283 КУпАП. Тому, оскаржувана постанова була винесена у межах повноважень інспектора, в порядку та спосіб визначений КУпАП із урахуванням усіх обставин справи, у зв`язку із чим просив відмовити в задоволенні позову.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, 07.01.2022 о 13 год 15 хв. на автодорозі Мукачево-Берегово на 33 км водій ОСОБА_1 , керуючи ТЗ «БМВ Х3» д.н.з НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку п.14.6 (а) ПДР здійснив обгін на перехресті, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП..

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає про таке.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як зазначено вище постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена поліцейським патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ст. 122 КУпАП.

Законом України від 14.07.2015 року №596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до статті 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими особами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, у справі про адміністративне правопорушення за ст. 122 КУпАП передбачено скорочене провадження, яке полягає у фіксації адміністративного правопорушення і накладенні адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

Даний висновок також викладений у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 (К/9901/15804/18).

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Позивач у своїй позовній заяві оскаржує обставини вказані у постанові, складеної 07.01.2022 серії БАА № 940981 про накладання адміністративного стягнення, винесену інспектором Мукачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Гелетеєм А.А., за ч.2 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Таким чином, позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є незаконним та недоведеним, оскільки він ПДР не порушував. Інспектором при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, які б підтвердили порушення ПДР, та недотримано процедуру розгляду справи.

Частиною другою ст. 122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 14.6(а) ПДР України, обгін заборонено: зокрема на перехресті.

Відповідно до ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08.11.2018 року по справі № 201/12431/16-а, від 23.10.2018 року по справі № 743/1128/17, від 15.11.2018 року по справі № 524/5536/17.

Крім того, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В спірному випадку, вбачається, що доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Проте, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення містить лише опис обставин, які визнані підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, без зазначення певних доказів на їх підтвердження.

Також, згідно правової позиції Верховного Суду у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Згідно з п. 9 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Однак, відповідачем не виконано обов`язку щодо збирання належних та допустимих доказів, що встановлюють вчинення позивачем адміністративного правопорушення, винність позивача в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, оскільки матеріалів, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суду надано не було.

З матеріалів справи вбачається, що будь-яких доказів на підтвердження факту порушення позивачем ПДР, що свідчили б про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, крім оскаржуваної постанови, відповідачем не надано.

Таким чином, відеозапис події, фотокартка, що підтверджують вчинене позивачем порушення, відібрані пояснення у позивача, показання свідків та інші допустимі докази в матеріалах справи відсутні, що свідчить про не доведення факту порушення позивачем ПДР.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого ст. 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Таким чином, суд вважає, що відповідач, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, не надав суду жодних належних і допустимих у розумінні ст. 72 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність винесення інспектором патрульної поліції постанови, не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу саме правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення від 07.01.2022 серії БАА № 940981 підлягає скасуванню.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про закриття провадження в справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, ч. 1 ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 19 Конституції України, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову винесену інспектором Мукачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Гелетеєм Андрієм Андрійовичем, 07.01.2022 серії БАА № 940981 про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , за ч.2 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок відповідних бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 496,20 грн витрати по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.С. Мицик