Справа № 160/18884/21
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2021-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рищенка А.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пейнт Трейд" до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Пейнт Трейд" (далі позивач) до Дніпровської митниці Держмитслужби (далі відповідач), в якій позивач просить, з урахуванням уточнень (відповідь на відзив):
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що до митного органу були надані документи, необхідні для митного оформлення товарів з визначенням його митної вартості за першим методом (за ціною контракту), що надійшли на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту. Однак, митниця, на думку позивача, витребувавши у підприємства додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом на підставі необґрунтованих та необ`єктивних зауважень. Надані документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Позивач зазначає, що в оскаржуваних рішеннях відповідачем не обґрунтовано неможливість визначення митної вартості товару за першим (основним) методом, необґрунтовано визначення митної вартості товару за попередніми методами. У зв`язку із чим, на думку позивача, наявні усі підстави для скасування рішень, які звернуті до оскарження.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
18.11.2021 на адресу суду від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що під час митного оформлення в інспектора виник сумнів в заявлених відомостях декларантом, оскільки містились розбіжності і неточності в поданих документах. До митного оформлення не було подано ряд документів на підтвердження заявленої митної вартості, що в свою чергу свідчить про заявлення декларантом неповних даних, а також не всіх складових митної вартості. В даному випадку були наявні розбіжності в числових значеннях, а також не підтверджено числові значення складових митної вартості товару. Враховуючи зазначені в повідомленні митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару за ЕМД, відмову декларанта від надання додаткових документів, ненадання документів у спростування виявлених невідповідностей, що унеможливлює перевірити числове значення вартості заявленого товару, відсутність документального підтвердження повноти включення складових митної вартості, відсутність документального підтвердження ціни, що фактично сплачена, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно п.2.ст.58 МК України, п.6 ст.54 МК України. Таким чином, на думку відповідача, посадові особи митниці при прийнятті спірних рішень про коригування митної вартості та карток відмови, заявленого позивачем товару, діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
22.11.2021 на адресу суду від представника позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій було підтримано позицію, викладену в адміністративному позові та зазначено, що відзив відповідача є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовує доводи, викладені в позовній заяві, як підстави для задоволення позову.
Згідно положень ст. 262 КАС України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пейнт Трейд" та АО «Новокаолиновый горнообогатительный комбинат» (Російська Федерація) був укладений зовнішньоекономічний Договір поставки продукції № 45К від 03.08.2020 з Протоколом узгодження розбіжностей від 20.08.2020.
За умовами даного Контракту, Товариство з обмеженою відповідальністю "Пейнт Трейд" (Покупець) купує товар (продукцію) у АО «Новокаолиновый горнообогатительный комбинат» (Постачальник).
Пунктом 3.6 Контракту в редакції Протоколу узгодження розбіжностей від 20.08.2020 передбачено, що поставка продукції здійснюється залізничним транспортом вагонними нормами на умовах FCA станція «Джабик» Південно-Уральської залізниці (в розумінні термінів Інкотермс 2010). При цьому витрати по доставці залізничним транспортом до станції призначення несе Покупець.
Так, пунктом 5.1. Контракту в редакції Протоколу узгодження розбіжностей від 20.08.2020, встановлено, що Покупець оплачує Товар на умовах 100% передоплати.
18.06.2021 року декларантом було подано митну декларацію №UA110130/2021/017183 (номер встановлений після коригування - №UA110130/2021/017267). Відповідно до п. 1, ч.1 ст. 57 МК України митна вартість товару позивачем була визначена за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та надано наступні документи:
- Декларація митної вартості до митної декларації №UA110130/2021/017183 від 18.06.2021 р.;
- Зовнішньоекономічний Договір поставки продукції №45 К від 03.08.2020 р.;
- Протокол узгодження розбіжностей до Договору поставки продукції №45 К від 03.08.2020 р.;
- Додаток №1 Специфікація №13 від 28.05.2021 р. до Договору поставки продукції №45 К від 03.08.2020 р.;
- Додаткова угода №1 від 07.09.2020 р. до Договору поставки продукції №45 К від 03.08.2020 р.;
- Додаткова угода №6 від 28.05.2021 р. до Договору поставки продукції №45 К від 03.08.2020 р.;
- Рахунок-фактура № 1481 від 07.06.2021 р.;
- Договір транспортного експедирування №1163/05-18 від 29.05.2018 р.;
- Заявка на перевезення вантажу №30 від 01.06.2021 р.;
- Довідка про транспортні витрати на доставку вантажу №82/06 від 17.06.2021 р.;
- Рахунок за оплату залізничного перевезення вантажу №723 від 17.06.2021 р.;
- Залізнична накладна (СМГС) № 30928861 від 07.06.2021 р.;
- Банківські платіжні документи (SWIFT) б/н від 01.06.2021 р.;
- МД10511010/070621/0092217 від 07.06.2021 р.;
- Прайс-лист від виробника АО «Новокаолиновьій ГОК» №б/н від 01.04.2021 р.;
- Лист виробника про включення витрат та собівартість продукції №б/н від 07.10.2020 р.;
- Додаток до листа виробника (Калькуляція собівартості каоліну усіх марок) №б/н від 07.10.2020 р.;
- Лист-роз`яснення від виробника про включення витрат та собівартість продукції №б/н від 19.01.2021 р.;
- Рахунок на оплату продукції №640 від 28.05.2021 р.;
- Висновок експерта ДТПП №ГО-969 від 18.06.2021 р.;
- Додаток до Висновка експерта ДТПП №ГО-969 від 18.06.2021 р.;
- Сертифікат якості (паспорт) на продукцію №1041 від 07.06.2021 р.;
- Інформація з офіційного сайту АО «Новокаолиновьій ГОК» від 03.06.2021 р.;
- Лист виробника про регламент виготовлення та застосування продукції №б/н від 07.10.2020 р.;
- Свідоцтво офіційного Дилера №01/08-20 від 03.08.2020 р. терміном дії до 03.08.2021 р.
У відповідь на митну декларацію відповідачем направлено декларанту позивача повідомлення, яким зазначено про необхідність подання додаткових документів.
У відповідь на вищезазначене повідомлення декларантом було направлено лист №18-06/01-зед від 18.06.2021 року, яким декларант повідомив, що митному органу надані всі обов`язкові та можливі документи для підтвердження митної вартості, передбачені частиною другою та третьою ст. 53 МК України, які не містять розбіжностей, наявних ознак підробки та містять всі дані до вибраного декларантом методу визначення митної вартості, а також що надати додаткові документи в 10-денний термін позивач не має можливості.
22.06.2021 року декларантом було подано митну декларацію №UA110130/2021/017379 (номер встановлений після коригування - №UA110130/2021/017510). Відповідно до п. 1, ч.1 ст. 57 МК України митна вартість товару позивачем була визначена за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та надано наступні документи:
- Декларація митної вартості до митної декларації №UA110130/2021/017379 від 22.06.2021 р.;
- Зовнішньоекономічний Договір поставки продукції №45 К від 03.08.2020 р.;
- Протокол узгодження розбіжностей до Договору поставки продукції №45 К від 03.08.2020 р.;
- Додаток №1 Специфікація №14 від 07.06.2021 р. до Договору поставки продукції №45 К від 03.08.2020 р.;
- Додаткова угода №1 від 07.09.2020 р. до Договору поставки продукції №45 К від 03.08.2020 р.;
- Додаткова угода №7 від 07.06.2021 р. до Договору поставки продукції №45 К від 03.08.2020 р.;
- Додаткова угода №8 від 07.06.2021 р. до Договору поставки продукції №45 К від 03.08.2020 р.;
- Рахунок-фактура № 1491 від 08.06.2021 р.;
- Договір транспортного експедирування №1163/05-18 від 29.05.2018 р.;
- Заявка на перевезення вантажу №30 від 01.06.2021 р.;
- Довідка про транспортні витрати на доставку вантажу №84/06 від 22.06.2021 р.;
- Рахунок за оплату залізничного перевезення вантажу №727 від 22.06.2021 р.;
- Залізнична накладна (СМГС) № 30932923 від 08.06.2021 р.;
- Банківські платіжні документи (SWIFT) б/н від 17.06.2021 р.;
- МД10511010/080621/0093042 від 08.06.2021 р.;
- Прайс-лист від виробника АО «Новокаолиновьій ГОК» №б/н від 01.04.2021 р.;
- Лист виробника про включення витрат та собівартість продукції №б/н від 07.10.2020 р.;
- Додаток до листа виробника (Калькуляція собівартості каоліну усіх марок) №б/н від 07.10.2020 р.;
- Лист-роз`яснення від виробника про включення витрат та собівартість продукції №б/н від 19.01.2021 р.;
- Рахунок на оплату продукції №698 від 07.06.2021 р.;
- Висновок експерта ДТПП №ГО-969 від 18.06.2021 р.;
- Додаток до Висновка експерта ДТПП №ГО-969 від 18.06.2021 р.;
- Сертифікат якості (паспорт) на продукцію №1050 від 08.06.2021 р.;
- Інформація з офіційного сайту АО «Новокаолиновьій ГОК» від 03.06.2021 р.;
- Лист виробника про регламент виготовлення та застосування продукції №б/н від 07.10.2020 р.;
- Свідоцтво офіційного Дилера №01/08-20 від 03.08.2020 р. терміном дії до 03.08.2021 р.
У відповідь на митну декларацію відповідачем направлено декларанту позивача повідомлення, яким зазначено про необхідність подання додаткових документів.
У відповідь на вищезазначене повідомлення декларантом було направлено лист №22-06/01-зед від 22.06.2021 року, яким декларант повідомив, що митному органу надані всі обов`язкові та можливі документи для підтвердження митної вартості, передбачені частиною другою та третьою ст. 53 МК України, які не містять розбіжностей, наявних ознак підробки та містять всі дані до вибраного декларантом методу визначення митної вартості, а також що надати додаткові документи в 10-денний термін позивач не має можливості.
22.07.2021 року декларантом було подано митну декларацію №UA110130/2021/020894 (номер встановлений після коригування - №UA110130/2021/021039). Відповідно до п. 1, ч.1 ст. 57 МК України митна вартість товару позивачем була визначена за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та надано наступні документи:
- Декларація митної вартості до митної декларації №UA110130/2021/020894 від 22.07.2021 р.;
- Зовнішньоекономічний Договір поставки продукції №45 К від 03.08.2020 р.;
- Протокол узгодження розбіжностей до Договору поставки продукції №45 К від 03.08.2020 р.;
- Додаток №1 Специфікація №15 від 30.06.2021 р. до Договору поставки продукції №45 К від 03.08.2020 р.;
- Додаткова угода №1 від 07.09.2020 р. до Договору поставки продукції №45 К від 03.08.2020 р.;
- Додаткова угода №7 від 07.06.2021 р. до Договору поставки продукції №45 К від 03.08.2020 р.;
- Додаткова угода №9 від 30.06.2021 р. до Договору поставки продукції №45 К від 03.08.2020 р.;
- Рахунок-фактура № 1888 від 07.07.2021 р.;
- Договір транспортного експедирування №1163/05-18 від 29.05.2018 р.;
- Заявка на перевезення вантажу №33 від 06.07.2021 р.;
- Довідка про транспортні витрати на доставку вантажу №92/07 від 14.07.2021 р.;
- Рахунок за оплату залізничного перевезення вантажу №836 від 14.07.2021 р.;
- рахунок на оплату залізничного перевезення вантажу №837 від 14.07.2021 р.;
- Залізнична накладна (СМГС) № 31073879 від 07.07.2021 р.;
- Банківські платіжні документи (SWIFT) б/н від 06.07.2021 р.;
- Прайс-лист від виробника АО «Новокаолиновьій ГОК» №б/н від 01.04.2021 р.;
- Лист виробника про включення витрат та собівартість продукції №б/н від 07.10.2020 р.;
- Додаток до листа виробника (Калькуляція собівартості каоліну усіх марок) №б/н від 07.10.2020 р.;
- Лист-роз`яснення від виробника про включення витрат та собівартість продукції №б/н від 19.01.2021 р.;
- Рахунок на оплату продукції №817 від 30.06.2021 р.;
- Висновок експерта ДТПП №ГО-1130 від 16.07.2021 р.;
- Додаток до Висновка експерта ДТПП №ГО-1130 від 16.07.2021 р.;
- Сертифікат якості (паспорт) на продукцію №1235 від 05.07.2021 р.;
- Сертифікат якості (паспорт) на продукцію №1230 від 05.07.2021 р.;
- Інформація з офіційного сайту АО «Новокаолиновьій ГОК» від 07.07.2021 р.;
- Лист виробника про регламент виготовлення та застосування продукції №б/н від 07.10.2020 р.;
- Свідоцтво офіційного Дилера №01/08-20 від 03.08.2020 р. терміном дії до 03.08.2021 р.
У відповідь на митну декларацію відповідачем направлено декларанту позивача повідомлення, яким зазначено про необхідність подання додаткових документів.
У відповідь на вищезазначене повідомлення декларантом було направлено лист №22-07/02-зед від 22.07.2021 року, яким декларант повідомив, що митному органу надані всі обов`язкові та можливі документи для підтвердження митної вартості, передбачені частиною другою та третьою ст. 53 МК України, які не містять розбіжностей, наявних ознак підробки та містять всі дані до вибраного декларантом методу визначення митної вартості, а також що надати додаткові документи в 10-денний термін позивач не має можливості.
Вважаючи рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості та складення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Частиною 1 статті 7 МК України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п.24 ч.1 ст.4 МК України).
Відповідно ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Приписами ст. 337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються митним органом під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато - логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Згідно п.1 ч.4 ст.54 МК України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 ст.55 МК України визначено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Передбачене частиною п`ятою статті 54 МК України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 МК України, - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак суперечності (розбіжності) між відомостями, які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребування додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 МК України.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваними рішеннями, митну вартість товарів скориговано за результатами проведення перевірки документів, як надані на підтвердження заявленої митної вартості товару у відповідності до ст. 337 МК України.
3 приводу зауважень відповідача про те, що поставка оцінюваного товару здійснюється на умовах FCA cт. Джабик (Росія), при цьому серед складових митної вартості зазначено лише транспортування.
Відповідно до Інкотермс - 2020 FCA FREE ФРАНКО ПЕРЕВІЗНИК (найменування), означає, що продавець доставить вантаж, який пройшов митне оформлення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Слід зазначити, що вибір місця постачання вплине на зобов`язання з навантаження й розвантаження товару в даному місці. Якщо постачання здійснюється в приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження. Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, то продавець за відвантаження товару відповідальності не несе.
Тобто, у разі укладання контракту за умовами поставки FСА, на продавця покладається обов`язок доставки вантажу, який пройшов митне оформлення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця.
При цьому, Верховний Суд у постанові від 04.06.2020 у справі № №803/911/14 зазначив, що завантаження товару на транспортний засіб у відповідності до вимог терміну FCA правил Інкотермс, здійснюється силами продавця товару.
Таким чином, контрактом та встановленим ним умовами поставки FCA передбачено, що витрати на завантаження несе продавець. Отже, така складова митної вартості як витрати на завантаження, в даному випадку не потребують додаткового підтвердження.
Відповідно до даних умов поставки до митної вартості включаються фактурна вартість товару, витрати на страхування, транспортні витрати до кордону України. Судом встановлено, що товар не страхувався, а отже витрати на страхування не можуть бути включені до митної вартості товару, оскільки таких витрат позивачем не було понесено.
Згідно Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року (Постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 року №21, якщо, за твердженням декларанта, страхування не здійснювалося, то декларант не повинен доводити цей факт: декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товарів. Натомість, якщо митниця стверджує, що страхування все ж таки здійснювалося (значить витрати на страхування включаються до митної вартості), то митниця повинна довести наявність цього факту.
Стосовно зауважень відповідача про те, що наданий до митного оформлення примірник залізничної накладної не містить інформації, яка міститься на звороті даного документу і повинна містити графи щодо тарифу та вартості перевезення товару, суд зазначає, що залізнична накладна СМГС є саме транспортним (перевізним) документом, що підтверджує лише сам факт перевезення вантажу. Документами, що містять відомості про вартість перевезення, є рахунок-фактура, акт виконаних робіт від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг, банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг.
Суд зазначає, що рахунок експедитора ТОВ «Транс Центр» № 723 від 17.06.2021 та довідка про транспортні витрати №82/06 від 17.06.2021 року, рахунок експедитора ТОВ «Транс Центр» № 727 від 22.06.2021 та довідка про транспортні витрати №84/06 від 22.06.2021 року, рахунок експедитора ТОВ «Транс Центр» № 836, №837 від 14.07.2021 та довідка про транспортні витрати №92/07 від 14.07.2021 року були надані позивачем при митному оформленні товару, і вказані рахунки повністю підтверджують витрати на транспортування товару.
Платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг, не могли бути надані позивачем при митному оформленні товару, оскільки оплата таких послуг згідно Договору транспортного експедирування № 1163/05-18 від 29.05.2018 здійснюється на умовах відстрочення платежу. Рахунок експедитора № 723 від 17.06.2021 був оплачений позивачем 24.06.2021 року, що підтверджується платіжним дорученням №983 від 24.06.2021 р., копія якого долучена до позовної заяви. Рахунок експедитора №727 від 22.06.2021 був оплачений позивачем 24.06.2021 року, що підтверджується платіжним дорученням №978 від 24.06.2021 р., копія якого долучена до позовної заяви. Рахунок експедитора №836 та №837 від 14.07.2021 був оплачений позивачем 22.07.2021 року, що підтверджується платіжним дорученням №1447 та №1448 від 22.07.2021 р., копії яких долучена до позовної заяви.
Акт виконаних робіт щодо послуг з перевезення товару не міг бути наданий при митному оформленні, оскільки такий акт складається та надається експедитором в кінці звітного місяця, тобто після 30.06.2021 року та 30.07.2021 року. Позивач отримав від експедитора такий акт виконаних робіт № 576 від 30.06.2021 та звіт експедитора до акту виконаних робіт лише 08.07.2021 року.
Стосовно експертних висновків Дніпропетровської торгово-промислової палати № ГО-969 від 18.06.2021 року та №ГО-1130 від 16.07.2021, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.3 ст.53 МК України на вимогу митного органу декларантами для підтвердження заявлених ними відомостей про вартість імпортованих товарів можуть в тому числі додатково подаватися висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. При цьому, як зазначено у листі-роз`ясненні №16/2-2/2356 від 17.11.2009 року, Держмитслужба України не веде перелік спеціалізованих експертних організацій, які мають право надавати висновки про якісні та вартісні характеристики товарів. У разі надання таких експертних висновків при митному оформленні товарів, митний орган розглядає їх, перевіряючи наявність повноважень експертних організацій відповідно до вимог законодавства.
Право торгово-промислових палат на проведення експертизи і контролю якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) та визначення їх вартості прямо передбачено ст. 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» №671/97-ВР від 02.12.1997 року, а експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України.
Отже, декларантом для митного оформлення товару одразу було надано митному органу висновки експерта ДТТП №ГО-969 від 18.06.2021 року №ГО-1130 від 16.07.2021, які відповідно до законодавства України є належними доказами підтвердження наданої позивачем інформації про митну вартість товару.
Суд вважає безпідставним та необґрунтованим коригування відповідачем митної вартості товару, виходячи з інформації щодо вартості каоліну згідно Довідника цін коштовного та декоративного каміння, оскільки вказаний довідник не є нормативно-правовим актом, а має лише рекомендаційний, довідковий характер. Довідник цін коштовного та декоративного каміння стосується лише коштовного, напівкоштовного або декоративного каміння, до яких каолін не відноситься, як вже було сказано вище. До того ж такий Довідник може визначати лише ринкову вартість товару та не може бути використаний при визначенні митної вартості. При цьому, митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку, безліч обставин можуть впливати на ціну товару (його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, наявність знижок, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.09.2018 року по справі №814/2659/16, від 21.08.2018 року по справі №804/7845/17.
До того ж вартість товару за Контрактом підтверджується листом виробника АО «Новокаолиновый горнообогатительный комбинат» про походження ціни та собівартість продукції №б/н від 07.10.2020 року, додатком до листа виробника (Калькуляція собівартості каоліну усіх марок) №б/н від 07.10.2020 року та листами виробника.
Відповідач протиправно посилається на Довідник цін коштовного та декоративного каміння за березень 2021 року в той час, як поставка товару була здійснена в червні та липні 2021 року.
Відповідач, фактично, ставить під сумнів можливість контрагента-постачальника позивача знижувати вартість поставленого товару. Вважаємо, що зниження постачальником товару його вартості не знаходиться в причинному зв`язку з коригуванням митної вартості до тих пір, поки митний орган не доведе, що ціна проданого товару, фактично, всупереч зміненим умовам контракту, залишилась не змінною.
До того ж автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався ним раніше чи іншими особами за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Викладена правова позиція відповідає правовому висновку Верховного Суду, наведеному у постанові від 07.08.2018 у справі №815/3400/17.
Стосовно посилання відповідача на можливу наявність знижок чи дисконту на оцінюванні товари, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 5.2. Контракту в редакції Протоколу узгодження розбіжностей від 03.08.2020, ціни на продукцію узгоджуються Сторонами в Специфікаціях. У наданих постачальником, який являється безпосереднім виробником товару, комерційних документах на відвантаження партій товару, які містять цінові значення товарів, а саме в рахунках на оплату, в специфікаціях №13 від 28.05.2021, №14 від 07.06.2021 та №15 від 30.06.2021, в прайс-листі виробника (постачальника) товару від 01.04.2021 р., - не зазначені дані щодо наявності знижок або дисконту на ціну товару та числові дані таких знижок чи дисконту, що свідчить про їх відсутність, а наявність у позивача свідоцтва офіційного дилера від виробника товару не є доказом наявності знижок чи дисконту на оцінюванні товари.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.02.2019 року у справі № 826/5562/16.
Щодо твердження відповідача про те, що «продавець і покупець за контрактом від 03.08.2020 року №45К для цілей Митного кодексу України вважаються пов`язаними між собою», суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 17 ст. 58 МК України особи, одна з яких є одноосібним агентом, одноосібним дистриб`ютором чи одноосібним концесіонером іншої, як би це не називалося, вважаються пов`язаними для цілей цього Кодексу, якщо вони підпадають хоча б під один із критеріїв, визначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.
У свою чергу, згідно ч.4 ст. 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, для цілей цієї Угоди особи вважаються пов`язаними між собою, тільки якщо: a) вони є службовцями або директорами підприємств один в одного; b) вони юридично визнані партнерами по бізнесу; c) вони є роботодавцем і працівником; d) будь-яка особа безпосередньо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них; e) один з них безпосередньо або опосередковано контролює іншого; f) обидва безпосередньо або опосередковано контролюються третьою особою; g) разом вони безпосередньо або опосередковано контролюють третю особу; h) вони є членами однієї й тієї самої сім`ї.
Поряд з цим, оскаржувані рішення не містять зазначення, з обґрунтуванням, відповідності позивача та постачальника АО «Новокаолиновый горнообогатительный комбинат» конкретному критерію, наведеному у ч.4 ст.15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року.
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, що засвідчують відповідність позивача та його постачальника критеріям, встановленим ст, 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Той факт, що позивач має свідоцтва офіційного дилера від виробника товару в силу положень наведеної норми не визначає сторін Контракту пов`язаними між собою особами.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.02.2019 року у справі № 826/5562/16.
До того ж згідно Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року (Постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 №2), обов`язок доведення того, що пов`язаність між продавцем та покупцем вплинув на митну вартість задекларованого товару, лежить на органі доходів і зборів. У разі якщо орган доходів і зборів не справляється з цим обов`язком, то необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій статті 58 Митного кодексу України, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.
Верховним Судом, при прийнятті рішень по справам про коригування митної вартості неодноразово висловлювались наступні правові висновки щодо умов оплати за товар: у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 804/4680/16.
Згідно з частин першої, другої статті 256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Відповідно до частини сьомої статті 54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
З тлумачення даних норм у їх системному зв`язку між собою та з положеннями пункту 2 частини шостої статті 54, частини третьої статті 53 МК України, вбачається що відмова у митному оформленні має бути аргументованою невиконанням вимог, що пов`язані саме з тими недоліками, у зв`язку з якими митним органом витребувані додаткові документи.
Аналогічний правовий висновок здійснений Верховним Судом у постанові від 06 березня 2018 року по справі №815/3142/17.
Надані позивачем документи, на думку суду, у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, шо спростовує висновки митного органу щодо відсутності таких підтверджень.
За таких обставин, усі доводи митного органу, які покладені в основу оскаржуваних рішень та наведені у відзиві на позовну заяву не знайшли свого правового підтвердження під час судового розгляду справи та спростовані наданим позивачем документальними доказами.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про надання позивачем митниці належного та достатнього пакету документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару, визначеної за основним методом, а відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
В свою чергу, відповідачем не надано обґрунтованих пояснень відносно безпосереднього впливу вказаних ним зауважень на числові значення митної вартості товару та її розрахунок.
По суті вказані митним органом зауваження носять формальний характер, що у їх сукупності та окремо кожне не вказує про наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товару.
Суд також вважає за необхідне зазначити, що вказувати про можливі порушення позивачем та/або припущення з боку суб`єкта владних повноважень є неприпустимим. Суд не може включати такі докази до предмету дослідження, оскільки вони не є належними доказами в розумінні положень КАС України.
З урахуванням викладеного, з наданих документів вбачається, що підприємство для митного оформлення і підтвердження митної вартості надало усі документи для застосування основного методу визначення митної вартості. Надані документи підтверджують числові значення складових митної вартості, відомості в них не мають протиріч та розбіжностей дозволяють провести обчислення митної вартості.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обставини, покладені в обґрунтування підстав прийняття оскаржуваних рішень та карток відмови носять формальний характер та не мають під собою ніякого правового підґрунтя з огляду на те, що не мають жодного відношення саме до числового визначення заявленої позивачем митної вартості.
Таким чином, встановлені під час розгляду справи обставини спростовують висновки митного органу щодо сумнівів у визначеній митній вартості товару, оскільки у наданих позивачем документах відсутні розбіжності, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку з чим, вбачається безпідставність відмови митним органом позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, враховуючи що відповідачем не наведено достатніх доказів того, що документи, подані для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що митним органом оспорювані рішення прийняті без урахування усіх обставин та без дотримання норм чинного законодавства, тому наявні підстави для їх скасування.
Решта доводів сторін висновків суду по суті спору не спростовують.
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд,-
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Пейнт Трейд" до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А. Ю. Рищенко