Справа № 346/1005/22
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 рокуЛьвівСправа № 346/1005/22 пров. № А/857/7587/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.,

за участі секретаря судового засідання Хабазні Ю.Є.,

позивач: не з`явився

відповідач: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 квітня 2022 року у справі № 346/1005/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

суддя в 1-й інстанції - Махно Н.В.

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Коломия,

дата складання повного тексту рішення - 04.05.2022, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції (далі також УПП в Житомирській області, відповідач) та просив поновити строк для подання позовної заяви про оскарження постанови серії ЕАО №4915659 від 17.10.2021 року та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАО №4915659 від 17.10.2021 року, про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а справу - закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17.10.2021 року поліцейським УПП в Житомирській області Носальським В.І. відносно нього складено оскаржувану постанову у зв`язку з тим, що 17.10.2021року о 14год. 19хв., керуючи транспортним засобом «VolkswagenPassat», д.н.з. НОМЕР_1 на ділянці Київ-Ковель-Ягодин160 км. здійснив проїзд нерегульованого перехрестя не виконавши вимоги дорожнього знаку 2.2. (проїзд без зупинки заборонено)і дорожньої розмітки 1.12, чим порушив п.33 Правил дорожнього руху.

Однак позивач не погоджується з даною постановою у зв`язку з тим, що вважає її незаконною, оскільки адміністративного правопорушення не вчиняв. Зазначає, що 17.10.2021 року він, рухався дорогою Новоград-Волинський - Овруч в сторону м. Коростень, Житомирської області. Близько 14 год. 20 хв. під`їхавши до перехрестя з автодорогою Київ Ковель-Ягодин, де за метрів 60, стояв дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено та знак 7.2.1 Зона дії (50 метрів). Приблизно за 20 метрів від знаку 2.2, безпосередньо перед виїздом на дорогу, яка перетинається, знаходилася дорожня розмітка 1.12 (стоп лінія). На виконання вимог дорожнього знаку він під`їхав та зупинився перед знаком, після цього почав рух та плавно почав виконувати правий поворот в сторону м. Коростень, не доїжджаючи до дорожньої розмітки 1.12 (стоп-лінія) з увімкнутим покажчиком правого повороту, переконавшись, що з лівого боку автодороги Київ-Ковель-Ягодин в сторону м. Київ не рухаються транспортні засоби, щоб в разі необхідності їх пропустити. Вказує, що під`їхавши до поста патрульної поліції, його зупинили та повідомили, що причиною зупинки стало порушення ним вимог дорожнього знаку 2.2. та дорожньої розмітки 1.12 (стоп лiнiя) після чого попросили надати посвідчення водія та склали постанову про адміністративне правопорушення. Зазначає, що його дії відповідали вимогам Правил дорожнього руху, оскільки повертаючи праворуч, як зазначає позивач, він не зобов`язаний був доїжджати до розмітки 1.12. (стоп-лінія), яка знаходилася безпосередньо перед дорогою, що перетиналася та зупинятися ще раз перед нею. Окрім того зазначає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам, що передбачені законом до її змісту, оскільки не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис вчиненого порушення.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 квітня 2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції зроблено висновок, що дійсно ОСОБА_1 , керуючи вказаним автомобілем, під`їжджаючи до дорожньої розмітки 1.12 (стоп-лінія) не здійснив повної зупинки перед нею, після чого був зупинений працівниками поліції. Крім того, переглянутим відеозаписом спростовується всі твердження позивача про незаконність постанови.

Однак апелянт вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, оскільки на жодному з наданих поліцейським відеозаписів не зафіксовано порушення позивачем Правил дорожнього руху.

Звертає увагу суду на те, що з відеозапису за № вбачається, що поліцейський спочатку здійснює перегляд відео, записаного на іншому засобі відеореєстрації на якому зображено проїзд неідентифікованих автомобілів повз стаціонарний пост поліції. При цьому на вказаному відео відсутній його автомобіль, а також відсутні жодні відеокадри, які б зафіксували порушення ним правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 .

Також на вказаному відео відсутні будь-які відео кадри, які б фіксували проїзд ним повз дорожній знак 2.2 («Проїзд без зупинки заборонено») під час керування засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , про що стверджує відповідач.

Звертає увагу, що також є відмінність щодо зазначення відповідачем та судом часу порушення, оскільки як зазначено порушення правил дорожнього руху відбулось в 14 год. 19 хвилин 17.08.2021, однак, як вбачається з наданого поліцейським відеозапису на нагрудній камері в 14 год. 15 хвилин. 17.08.2021 поліцейський вже розпочав ознайомлювати позивача з його правами, що додатково підтверджує незаконність прийнятої постанови та невідповідність висновків суду.

Просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України. Колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що із переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що дійсно ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 та під`їжджаючи до дорожньої розмітки 1.12 (стоп-лінія) не здійснив повної зупинки перед нею, після чого був зупинений працівниками поліції.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини та докази, судом першої інстанції не було встановлено будь-яких порушень вимог закону при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови, оскільки остання містить логічний виклад обставин вчиненого правопорушення. Зокрема, у ній зазначено, коли, де і ким вчинено правопорушення, викладено його суть, дотримано інші вимоги, встановлені ст. 283 КУпАП України. А відтак суд прийшов до висновку, що відповідач під час виявлення, фіксування правопорушення та складання постанови про притягнення позивача до відповідальності діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що оскаржуваною постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №4915659 від 17.10.2021 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно даної постанови, 17.10.2021 року о 14:19 год. на автомобільній дорозі «М07», «Київ-Ковель-Ягодин» (160 км), ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Рassat», номерний знак НОМЕР_2 », здійснив проїзд нерегульованого перехрестя, не виконавши вимоги дорожнього знаку 2.2 Проїзд без зупинки заборонено і дорожньої розмітки «1.12», чим порушив п.33 ПДР України. Також у п.7 постанови зазначено, що до останньої додається відеозапис БК АМ00153.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, настає у випадку Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжкам.

Відповідно до п. 8,4, п. 33.2 Правил дорожнього руху, до знаків пріорітету відноситься знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». Забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком.

Відповідно до ст. ст. 1, 13 Закону України «Про Національну поліцію» поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23, п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції.

Положеннями ст. 222 КУпАП визначено перелік адміністративних правопорушень, розгляд яких здійснюється безпосередньо органами Національної поліції, зокрема, це справи передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За положеннями ст.ст. 249 КУпАП розгляд адміністративної справи проводиться відкрито і за місцем його вчинення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 283 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Водночас, відповідно ч. 1 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 73 КАС України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Отже зі змісту ст. 251 КУпАП України та ст. 72 КАС України, доказами в зазначеній справі є будь - які фактичні дані, на основі яких компетентним органом (посадовою особою) при складенні постанови про накладення адміністративного стягнення та судом при розгляді справи щодо оскарження даної постанови в порядку адміністративного судочинства, встановлюється наявність чи відсутність обставин, що мають значення для справи, в тому числі винність особи, обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи.

Згідно положення ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач факт не дотримання ним вимог дорожнього знаку 2.2 не визнає, надає у позовній заяві пояснення, що 17.10.2021 року він рухався дорогою Новоград-Волинський - Овруч в сторону м. Коростень, Житомирської області. Близько 14 год. 20 хв. під`їхавши до перехрестя з автодорогою Київ Ковель-Ягодин, де за метрів 60, стояв дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено та знак 7.2.1 Зона дії (50 метрів). Приблизно за 20 метрів від знаку 2.2, безпосередньо перед виїздом на дорогу, яка перетинається, знаходилася дорожня розмітка 1.12 (стоп лінія). На виконання вимог дорожнього знаку він під`їхав та зупинився перед знаком, після цього почав рух та плавно почав виконувати правий поворот в сторону м. Коростень, не доїжджаючи до дорожньої розмітки 1.12 (стоп-лінія) з увімкнутим покажчиком правого повороту, переконавшись, що з лівого боку автодороги Київ-Ковель-Ягодин в сторону м.Київ не рухаються транспортні засоби, щоб в разі необхідності їх пропустити, однак в подальшому буз зупинений працівником патрульної поліції.

У свою чергу відповідач надав суду диск із відео файлами за № та № .

Так, слід зазначити, із відео файлу № вбачається, що поліцейський здійснює перегляд відео з монітору, записаного на іншому засобі відеореєстрації, на якому зображено проїзд автомобілів повз стаціонарний пост поліції. Також відображено процес роз`яснення прав та обов`язків позивача та розгляд справи.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що із наданого відео файлу не можливо встановити, що на ньому є саме автомобіль «Volkswagen Passat» із д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував позивач, оскільки під час здійснення фіксації перегляду відео з монітору, записаного на іншому засобі відеореєстрації поліцейський опускає камеру, а номерні знаки автомобіля, який проїжджає повз стаціонарний пост поліції не захоплені на відео. На відео файлі за № відображено вручення оскаржуваної постанови.

Відтак, на наданих відповідачем відео записах відсутні відеокадри, які б зафіксували невиконання позивачем вимог дорожнього знаку 2.2 чи дорожньої розмітки 1.12 під час керування транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 та спростували твердження позивача про те, що ним було дотримано правил дорожнього руху.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 року №463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є недоведеним, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо позивача проведений без дотримання законодавчих вимог щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Обов`язок доказування вини у справах про адміністративне правопорушення та доведення правомірності прийнятого рішення покладено на відповідача. Однак доказів правомірності прийнятої постанови відповідачем до суду не надано.

Враховуючи викладене, відсутність достатніх доказів вчинення позивачем вказаного правопорушення, враховуючи що обґрунтування вини сформовано на доказах, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Водночас, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за встановленої відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З цієї ж підстави справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі не доведення наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Оскільки суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд скасовує оскаржувану постанову у справі про вчинення адміністративного правопорушення та закриває провадження у справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв не у спосіб що визначені законами та Конституцією України і всупереч ст.77 КАС України не виконав обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення, а тому позов слід задовольнити.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову якою позов задовольнити.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 286, 243, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4915659 від 17.10.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн та справу про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 31 травня 2022 року