Справа № 280/1656/22
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

30 травня 2022 року Справа № 280/1656/22 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Стрельнікова Н.В. перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про стягнення 3% річних, інфляційних витрат, пені та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Міністерства оборони України (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

- стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 3% річних в розмірі 23966,62 грн.; інфляційні втрати в розмірі 107744,15 грн. та 254479,75 грн. пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, разом 386190,52 грн.;

- стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 грошові кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. 00 коп.

Крім того, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 13123,81 грн.

Ухвалою суду від 07.02.2022 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня одержання ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до суду: належним чином оформленої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформленої у відповідності до статті 167 КАС України, в якій вказати підстави для його поновдення та надати докази, що підтверджують поважність пропуску строку звернення до суду.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху представником позивача надано заяву про усунення недоліків (вх. №13161 від 22.02.2022), до якої долучено також заяву про поновлення строку на звернення до суду.

В обґрунтування заяви про поновлення строку на звернення до суду зазначає, що на звернення позивача від 17.02.2021 відповідач відмовив в нарахуванні та виплаті інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми по виплаті одноразової допомоги, а тому позивач звертався до Солом`янського районного суду міста Києва із позовною заявою про відшкодування упущеної вигоди за несвоєчасну виплату одноразової грошової допомоги, але ухвалою суду позивачу повернуто позовну заяву. Не погоджуючись із цим, позивач повторно звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, але ухвалою суду від 01.10.2021 по справі №331/5378/21 позивачеві повторно повернуто позовну заяву. Ухвалою суду Запорізького окружного адміністративного суду Запорізької області від 15.11.2021 по справі №280/10860/21 позовну заяву позивача повторно повернуто. Також в зазначеній ухвалі було надано роз`яснення, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду. Також у заяві представник позивача зазначає, що Верховний Суд України 26.04.2017 у справі №3-1522гс16 сформулював правову позицію щодо обчислення перебігу строку позовної давності, в спорах про стягнення 3% річних та інфляційних витрат після виконання боржником основного зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим порушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. На підставі вищевикладеного позивач вважає, що зазначені факти є достатніми для поновлення строку звернення з адміністративним позовом. Тож посилаючись на приписи ч. 2 ст. 122 КАС України, позивач просить суд поновити позивачу строк звернення до суду із даними позовними вимогами.

Дослідивши матеріали позовної заяви та заяви про поновлення строку звернення до суду, оцінивши докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

За приписами частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску (частина 6 статті 161 КАС України).

Згідно з частиною 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зокрема, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Суд зазначає, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

Суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Законодавче обмеження строку звернення до суду з позовом, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді.

Дана позиція суду узгоджується з постановою Верховного Суду від 31.03.2020 по справі № 807/235/16 (адміністративне провадження № К/9901/49805/18).

При цьому, з наведених положень КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Суд також звертає увагу на те, що положення повинна слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Суд зазначає, що звернення до суду із позовом та залишення позовної заяви судом без руху не зупиняють та не переривають строк звернення до адміністративного суду, встановлений статтею 122 КАС України.

Як вже було зазначено судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 07.02.2022, предметом позову в даному випадку є відшкодування упущеної вигоди за несвоєчасну виплату одноразової грошової допомоги, яка була виплачена 06.12.2018. 17.02.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про відшкодування упущеної вигоди за несвоєчасну виплату одноразової грошової допомоги. Листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/П -396/424 від 16.04.2021 позивачу роз`яснено про відсутність підстав для відшкодування упущеної вигоди за несвоєчасну виплату одноразової грошової допомоги. Таким чином, перебіг строку звернення до суду з даним позовом слід обраховувати з 16.04.2021. З урахуванням норми частини 2 статті 122 КАС України, шестимісячний строк сплив 17.10.2021. Оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом 28.01.2022, то визначений частиною 2 статті 122 КАС України строк звернення до суду ним пропущений. Суддя не приймає до уваги підстави, викладені представником позивача у клопотанні про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та вважає їх неповажними, оскільки позовну заяву у справі №331/5378/21 повернуто позивачу 15.11.2021, а з даним позовом до суду позивач звернувся 28.01.2022, тобто у позивача було достатньо часу для звернення до суду у межах строку, визначеного статтею 122 КАС України. Також, суд звертає увагу, що ухвалою суду від 07.02.2022 вже було відмовлено позивачу у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду з вищенаведених підстав, які позивач вже наводив раніше у заяві про поновлення строку, поданій до суду разом з позовною заявою.

Щодо посилання представника позивача у заяві про поновлення строків звернення до суду поданій до суду вже 22.02.2021 суд зазначає наступне. Якщо виходити з позиції того, що прострочення виплат є триваючим порушенням і право на позов про стягнення інфляційних витрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, то в даному випадку моментом усунення порушення грошового зобов`язання була його виплата 06.12.2018, що підтверджується доданою позивачем до позовної заяви копією платіжного доручення №4162 від 06.12.2018 та зазначається самим позивачем у позові. Отже, позивачем подано до суду позов набагато пізніше ніж 06.06.2019 (шість місяців після 06.12.2018). У зв`язку з чим відповідні доводи представника позивача не свідчать ані про подання позивачем позову з дотриманням встановленого законом строку, ані про наявність поважних причин, через які такий строк було порушено.

Належних доказів на підтвердження існування обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду, позивач суду не надав.

За приписами частини 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з частиною 2 статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З огляду на викладене, оскільки позивач не подав навів та не подав до суду належних доказів поважності пропуску строку звернення до суду з даною позовною заявою, суд визнає неповажними вказані в заяві про усунення недоліків підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду та вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу.

Керуючись ст.ст. 169, 241, 243, 248 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про стягнення 3% річних, інфляційних витрат, пені та моральної шкоди - повернути позивачеві.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя Н.В. Стрельнікова