Справа № 360/1968/21
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2022-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року справа №360/1968/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 р. у справі № 360/1968/21 (головуючий І інстанції Захарова О.В., повне судове рішення складено 31 серпня 2021 року у м. Сєвєродонецьк Луганської області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області у якому просив: визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 18.03.2021 № 7 стосовно відмови позивачу в призначенні пенсії за вислугу років як працівнику охорони здоров`я відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 12.03.2021р.; зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років як працівнику охорони здоров`я відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 12.03.2021, зарахувавши до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років період роботи в Комунальному некомерційному підприємстві Луганської обласної ради «Сватівська обласна лікарня з надання психіатричної допомоги» на посаді медичної сестри з 11.10.2017р. по 09.06.2020р..

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 р. позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 18 березня 2021 року № 7 про відмову в призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву позивача від 12.03.2021 про призначення пенсії, із зарахуванням до спеціального стажу періоду роботи з 11.10.2017 по 09.06.2020 в Сватівській обласній психіатричній лікарні на посаді сестри медичної з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що ним правомірно прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії, оскільки встановлений стаж позивача - 24 роки 04 місяці 05 днів не відповідає вимогам до необхідного страхового стажу встановлено пунктом «е» статті 55 Закону №1788. Відповідач також зазначив, що до спеціального стажу не зараховано період роботи у Сватівській обласній психіатричній лікарні з 11.10.2017р. по 09.06.2020р.. Підставою не зарахування є те, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності законом України «Про внесення змін до законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII, тобто 11.10.2017р., мають вислугу та стаж, необхідні для призначення пенсії. Таким чином, відсутні підстави для зарахування до спеціального стажу позивача періодів роботи після 11.10.2017р..

Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач 12.03.2021 р. звернулась до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області з заявою про призначення пенсії за вислугою років (а.с. 66).

Рішенням відповідача від 18.03.2021р. № 7 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за вислугою років відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вищевказане рішення обґрунтовано відсутністю необхідного стажу роботи для призначення пенсії за вислугою років, тому як Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон № 2148-VІІІ, набрав чинності 11.10.2017) внесено зміни, зокрема до ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме право на призначення пенсії за вислугу років передбачено особам, які мали вислугу років відповідної тривалості станом на 01 квітня 2015 (25 років) та після цієї дати з 01.04.2024 або після цієї дати - не менше 30 років. Разом з тим, управління вважає, що Рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019 породжує юридичну невизначеність стосовно пенсійного забезпечення громадян, умови пенсійного забезпечення яких були передбачені положеннями пункту «а» статті 54, статті 55 Закону №1788. Тому право на пенсію за вислугу років позивач при наявності стажу 24 років 04 місяці 05 днів зможе набути після внесення відповідних змін до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з наданими документами спеціальний стаж роботи позивача станом на дату прийняття оскаржуваного рішення відповідачем визначений 24 роки 04 місяців 05 днів (а.с. 112).

З наданих ГУ ПФУ в Луганській області письмових пояснень від 13.08.2021р. №1200-0803-8/29920 та розрахунку стажу позивача на час розгляду справи спеціальний стаж роботи позивача відповідачем знову обрахований та становить 24 роки 08 місяців 01 день (а.с. 133-135).

Отже, відповідачем визначений стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугою років позивачу- 24 роки 08 місяців 01 день, що також на думку відповідача, не надає позивачу право на призначення пенсії за вислугою років.

З Форми РС-право (стаж для розрахунку права) вбачається, період роботи позивача з 11.10.2017 по 31.05.2020 зарахований до загального стажу позивача, до спеціального стажу, який надає право на призначення пенсії за вислугу років вказаний період роботи не зарахований (а.с. 109-110).

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закону №1058-ІV).

Відповідно до п. 2-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України №1058-IV особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Пунктом «е» статті 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення»(в редакції, що діяла до внесення змін Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIIIта «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII) передбачалося, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, незалежно від віку при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

В подальшому, Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» підвищено спеціальний стаж, необхідний для виходу на пенсію, для категорій працівників, визначених пунктами «д», «е», «ж» статті 55 Закону № 1788, а Законом України № 911 встановлено раніше не передбачений законодавством вік виходу на пенсію для окремих категорій громадян, а саме: 55 років - для працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення (п. «е» ст. 55 Закону № 1788) за переліком, що затверджується у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, пунктом «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ (в редакції Закону від 24.12.2015 № 911-VIII) встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 01.04.2015 по 31.03.2016 - не менше 25 років 6 місяців; з 01.04.2016 по 31.03.2017 - не менше 26 років; з 01.04.2017 по 31.03.2018 - не менше 26 років 6 місяців; з 01.04.2018 по 31.03.2019- не менше 27 років; з 01.04.2019 року по 31.03.2020 - не менше 27 років 6 місяців; з 01.04.2020 по 31.03.2021 - не менше 28 років;

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення які в період до 01.01.2016 мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах 55 років - які народилися з 1 січня 1971 року.

Відповідно до статті 60 Закону № 1788-ХІІ робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (далі - Постанова № 909) затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі Перелік). Згідно з цим переліком до таких робіт належить, крім інших, робота лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у таких закладах: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспожив служби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

Під час дії редакції пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII, чинної до 01.04.2015, пункт 2 Постанови № 909 у редакції від 28.12.2012, яка діяла по 13.08.2015, передбачав, що пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я і соціального захисту призначаються при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років.

З 14.08.2015р. редакція Постанови № 909 (п. 2) передбачала умови призначення пенсії аналогічні тим, що визначались пунктом «е» статті 55 Закону № 1788-XII у редакції Закону № 213-VIII від 02.03.2015, а з 22.04.2016 тим, які передбачались пунктом «е» статті 55 Закону № 1788-XII у редакції Закону № 911-VIII від 24.12.2015.

Рішенням Конституційного Суду України № 2-р/2019 від 04.06.2019р. визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту «а» статті 54, статті 55Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2.03.2015№ 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII.

Вказано, що вказані положення, які визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У цьому рішенні Конституційного Суду України викладено висновки, що положення, зокрема, статті 55 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом №911 у частині встановлення як додаткової умови для призначення пенсії за вислугу років досягнення віку 55 років для осіб, зазначених у пунктах «е», «ж» статті 55 Закону № 1788, слід визнати такими, що нівелюють сутність права на соціальний захист, не відповідають конституційним принципам соціальної держави та суперечать положенням статей 1, 3, частини третьої статті 22, статті 46 Основного Закону України.

Зазначено також, що положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом № 213 щодо, крім іншого, збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави.

Таким чином, пункт «е» статті 55 Закону № 1788-XII з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення від 04.06.2019 № 2-р/2019 діє у редакції від 09.12.2012р., що була чинною до 01.04.2015р., тобто до внесення у неї змін Законами № 213-VIII від 02.03.2015 та № 911-VIII від 24.12.2015.

Редакція пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII від 09.12.2012р. передбачала, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Пункт 2 Постанови № 909 у редакції від 28.12.2012, чинній під час дії редакції пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII, чинної, в свою чергу, до 01.04.2015р., передбачав, що пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я і соціального захисту призначаються при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років.

Внесені 14.08.2015р. зміни до пункту 2 Постанови № 909, аналогічні тим, що внесені до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII Законами № 213-VIII від 02.03.2015 та № 911-VIII від 24.12.2015, які визнані неконституційними, а, тому ці зміни до Постанови № 909 в цій частині (п. 2) є також такими, що не відповідають Конституції України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що є не застосовною редакція пункту 2 Постанови № 909 у редакції від 14.08.2015р. та підлягає застосуванню редакція від 28.12.2012р..

Як встановлено судом, позивач станом на час звернення до відповідача із заявою від 12.03.2021р. про призначення пенсії за вислугу років претендувала на призначення такої пенсії відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» незалежно від віку у разі, якщо на день набрання чинності 11.10.2017р. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII мала вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тобто спеціальний стаж роботи не менше 25 років та після цієї дати в період з 01.04.2020р. по 31.03.2021р. - не менше 28 років на посадах працівника освіти, охорони здоров`я і соціального захисту за Переліком, затвердженим Постановою № 909.

Відповідач у додаткових поясненнях зазначив, що спеціальний стаж роботи позивача за матеріалами пенсійної справи становить 24 роки 08 місяців 01 день, до спеціального стажу позивача не зарахований період роботи з 11.10.2017р. по 09.06.2020р..

З трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.09.2001р. та довідки від 10.06.2020р. № 76/05 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за період роботи в Сватівській обласній психіатричній лікарні на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років у відповідності до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» вбачається, що позивач працювала:

- з 08.07.2003р. по 13.02.2012р. на посаді сестри медичної палатної психіатричного протитуберкульозного з неактивними формами туберкульозу відділення № 7;

- з 01.01.2015р. по 30.09.2016р. на посаді сестри медичної процедурної психіатричного відділення № 5;

- з 01.10.2016р. по 12.02.2020р. на посаді сестри медичної процедурної психіатричного чоловічого відділення № 3;

- з 13.02.2020р. по 30.04.2020р. на посаді сестри медичної психіатричного протитуберкульозного для лікування пацієнтів з заразними та активними формами туберкульозу змішаного відділення № 7;

- з 01.05.2020 р. на посаді сестри психіатричного дитячого відділення №2.

- 09.06.2020р. звільнена за угодою сторін.

В індивідуальних відомостях про застраховану особу форми ОК-5 наявна інформація про роботу позивача за період з 2010 по 2020 рік за посадою, що дає підстави обліку спеціального стажу (код ЗП3013Б1) (а.с. 104-105).

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що зайнятість позивача на роботах, що надає право на призначення пенсії за вислугу років як працівника охорони здоров`я в період з 11.10.2017р. по 09.06.2020р. підтверджено відомостями трудової книжки позивача та індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5, що є підставою для врахування зазначеного періоду як спеціального стажу.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно скасовано рішення про відмову в призначенні позивачеві пенсії за вислугу років та зобов`язано повторно розглянути заяву позивача від 12.03.2021р. про призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням до спеціального стажу позивача періоду роботи з 11.10.2017р. по 09.06.2020р. в Сватівській обласній психіатричній лікарні на посаді сестри медичної з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 р. у справі № 360/1968/21 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 р. у справі № 360/1968/21 - залишити без змін.

Постанова у повному обсязі складена 31 травня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 31 травня 2022 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

А.В. Гайдар