Справа № 160/3844/22
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2022-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2022 року Справа № 160/3844/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для обчислення пенсії за віком відповідно до заяви від 16 липня 2020 року, врахувати заробітну плату (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 року по 31.08.2012 року та виключити з цього періоду, період до 60 календарних місяців страхового стажу, але не більше 10% тривалості страхового стажу, розрахованого в одинарному розмірі;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах призначену відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії від 16.07.2020 року.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що з 16 липня 2020 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах. Пенсія за віком на пільгових умовах призначена позивачу шляхом переведення з пенсії по інвалідності, яка була встановлена з 10.11.2012 року від трудового каліцтва. Пенсія по інвалідності призначена з 13 листопада 2012 року. З розрахунком пенсії за віком позивач не погоджується в частині коефіцієнту заробітної плати, що суттєво впливає на розмір пенсії. Зазначає, що про порядок проведення нарахування пенсії за віком його не повідомили, розрахунок коефіцієнту заробітної плати йому не надавався. 26 березня 2021 року позивач звернувся зі скаргою до ПФУ, за результатом розгляду якої його повідомлено про порядок проведення перерахунку пенсії по інвалідності та зазначено, що для перерахунку пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання враховується заробітна плата (дохід) з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 Закону. В жовтні 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було виявлено помилку в частині визначення періоду заробітної плати для обчислення пенсії за віком на пільгових умовах, внаслідок чого змінився розмір пенсії позивача в сторону зменшення. 03 грудня 2021 року позивач звернувся до Пенсійного фонду України зі скаргою на дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, за результатом розгляду якої повідомлено, що для обчислення пенсії враховано заробітну плату, визначену відповідно до ст. 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням якої обчислено пенсію по інвалідності за періоди з 01.01.1998 по 30.04.1998, з 01.11.1998 по 30.06.2003, з 01.07.2003 по 31.08.2012. Позивач не погоджується з викладеними підставами відмови. Переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком здійснено з порушенням вимог ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Під час нарахування пенсії по інвалідності в листопаді 2012 року та під час переведення на пенсію за віком з 16 липня 2020 року період заробітної плати для обчислення коефіцієнту для розрахунку розміру пенсії застосований з порушенням норм ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На момент призначення пенсії по інвалідності 13 листопада 2012 року діяла редакція ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в якій було зазначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв. Пенсія по інвалідності розрахована із заробітної плати за період: з 01.01.1998 року по 30.04.1998 року 4 місяці (перерва 06 місяців), з 01.11.1998 року по 01 липня 2000 року 20 місяців. Загалом 24 місяці наявних даних про заробітну плату. З 01.07.2000 року по 30.06.2003 року заробітна плата зазначена 0,00 грн. Вказане є порушенням, оскільки ст. 40 передбачено, що враховується 60 календарних місяців підряд до 01.07.2000 року. На момент призначення пенсії по інвалідності в листопаді 2012 року Пенсійний фонд неправомірно застосував періоди заробітної плати для обрахування коефіцієнту для обчислення розміру пенсії. Відповідно до персоніфікованої відомості та даних трудової книжки позивач перебував у трудових відносинах з ДВАТ шахта «Степова» ДХК «Павлоградвугілля» та отримував заробітну плату. Пенсійний фонд України є розпорядником та держателем реєстру з інформацією про отриману заробітну плату та страховий стаж. Інформація про розмір заробітної плати за період з 01 січня 1999 року по 31 серпня 2012 року знаходиться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Призначену до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» з 01 жовтня 2017 року пенсію по інвалідності було перераховано пенсійним фондом із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки. Але під час масового перерахунку пенсії з 01.10.2017 року пенсійним фондом не було застосовано норму абз. 2 ч. 3 ст. 43 Закону № 1058, про перерахунок складової частини пенсії, а саме коефіцієнту заробітної плати та не надано права вибору пенсіонеру на обчислення пенсії із заробітної плати за весь період страхового стажу, починаючи з 01 липня 2000 року по день звільнення, а саме до 01 серпня 2012 року. 16 липня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, право на яку отримав відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» по списку № 1 (шахтарі підземні провідні професії). Під час переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком розрахунок коефіцієнта заробітної плати також не було переглянуто. На неодноразові звернення з вимогою надання права вибору періоду заробітної плати для обчислення пенсії та здійснення перерахунку пенсії при переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, відповідач ігнорував заяви позивача, в листі від 23.11.2021 року зазначає норму закону і підтверджує право на вибір періоду заробітної плати для обчислення пенсії, але виконати заяву відмовляється.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.03.2022 року відкрито провадження у справі № 160/3844/22 та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
За приписами ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 13.11.2012 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та до 15.07.2020 включно отримував пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслідок трудового каліцтва.
На підставі особисто поданої заяви 16.07.2020 року позивача переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
16.07.2020 року позивача переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У жовтні 2021 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області виявлено помилку в частині визначення періоду заробітної плати для обчислення пенсії за віком на пільгових умовах, що призвело до виплати пенсії у завищеному розмірі, матеріали пенсійної справи приведено у відповідність.
15.11.2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії.
Позивач, не погодившись з вказаним рішенням Пенсійного фонду та, вважаючи, що розмір його пенсії розраховано з порушенням вимог чинного законодавства, звернувся до суду з позовною заявою.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Конституції України та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону №1058-IV перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
За умовами ч. 2 ст. 43 Закону №1058-IV для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.
Приписами ч. 3 ст. 43 Закону №1058-IV раніше призначені пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання та пенсії у разі втрати годувальника із зазначених причин перераховуються за нормами цього Закону з урахуванням положень частини третьої статті 30 та частини восьмої статті 36 цього Закону, за умови наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії, на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, які відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Для перерахунку пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання та пенсій у разі втрати годувальника із зазначених причин враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), визначеного з урахуванням положень частини другої статті 42 та пункту 4-3 розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону.
Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Таким чином, для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.
Водночас, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області № 54 від 24.11.2021 року, яке оскаржується позивачем, містить посилання на приписи ст. 43 Закону №1058-IV та рекомендує позивачу надати довідку про заробітну плату за будь-які 60 календарних місяців (5 років) страхового стажу підряд по 01.07.2003 року.

При цьому, суд зазначає, що рекомендації позивачу надати довідку про заробітну плату за будь-які 60 календарних місяців (5 років) страхового стажу підряд по 01.07.2003 року, є не законними та безпідставними з огляду на наступне.

Так, під час обчислення пенсії позивач враховано заробітну плату з урахуванням, якої було обчислено пенсію по інвалідності, за періоди з 01.01.1998 по 30.04.1998, з 01.11.1998 по 30.06.2003 та з 01.07.2003 по 31.08.2012, однак період з січня по квітень 1998 року та з липня 2000 року по червень 2003 року означені періоди враховані в нульовому значенні.

Надані відповідачем матеріали електронної копії пенсійної справи ОСОБА_1 , містять довідку № 192 від 28.12.12 про заробітну плату ОСОБА_1 для обчислення пенсії, у якій вказано заробітну плату (дохід) позивача за період з листопада 1998 року по червень 2000 року, а за період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року, відповідно до ст. 43 Закону №1058-IV, заробітна плата враховується за даними, що містяться в персоніфікованому обліку.

Враховуючи викладене, позивач у відповідності до вимог ст. 43 Закону №1058-IV, має право на перерахунок пенсії із заробітної плати за вибором пенсіонера за весь період страхового стажу з 01 липня 2000 року по 31 серпня 2012 року, без надання додаткових документів, як це було визначено відповідачем.

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивача, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача для обчислення пенсії за віком відповідно до заяви від 16 липня 2020 року, врахувати заробітну плату (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 року по 31.08.2012 року та виключити з цього періоду, період до 60 календарних місяців страхового стажу, але не більше 10% тривалості страхового стажу, розрахованого в одинарному розмірі і перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах призначену відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії від 16.07.2020 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Приписами ч. 1, 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Предметом спору у цій справі, якому судом надано правову оцінку, є індивідуальний акт, а саме - рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви від 15.11.2021 року.

Водночас, позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача під час обчислення пенсії за віком відповідно до заяви від 16 липня 2020 року, позивачем не заявлено.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача для обчислення пенсії за віком відповідно до заяви від 16 липня 2020 року, врахувати заробітну плату (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 нарахувати та виплатити пенсію на пільгових умовах, не підлягають задоволенню.

Однак у відповідності до вимог ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог та зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 подану 15.11.2021 року, з урахуванням висновків суду, викладених в даному рішенні, оскільки це є необхідним для захисту прав та законних інтересів позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню судом.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Так, позивачем до позовної заяви додано квитанцію № 62294 від 24.01.2022 року про сплату судового збору у розмірі 992,40 грн.

Отже, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає судовий збір у розмірі 330,80 грн

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 54 від 24.11.2021 року Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у перерахунку пенсії за віком.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 подану 15.11.2021 року, з урахуванням висновків суду, викладених в даному рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у сумі 330,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна