Справа № 380/3894/22
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/3894/22
провадження № П/380/3911/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні у м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення №260 від 16.12.2021 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років з 01 жовтня 2019 року відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ з врахуванням вислуги 29 років 02 місяці 04 дні.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до наказу Головного управління МВС України у Львівській області по особовому складу №1237 о/с від 02.09.2019 ОСОБА_1 звільнено з посади старшого дільничного інспектора міліції Шевченківського районного відділу ЛМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 29.09.2019 з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991р. № 114. Відповідно до зазначеного наказу, вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні становить 20 років 06 місяців 11 днів а в пільговому обчисленні - 25 років 05 місяців 10 днів.

При цьому позивач вказує, що на виконання рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.03.2020 у справі №1.380.2019.006663 ГУ МВС у Львівській області винесло наказ від 08.12.2020 №1287 о/с, яким визначило дату звільнення позивача з органів внутрішніх справ з 30 вересня 2019 року та зазначило вислугу років позивача у календарному обчисленні 24 роки 3 місяці 05 днів та у пільговому обчисленні 29 років 02 місяці 04 дні, з урахуванням трудового стажу за період з 07.11.2015 включно по 28.07.2019. 27.11.2020 ОСОБА_1 первісно звернувся до ГУ МВС у Львівській області з заявою про призначення йому пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Також зазначає, що ДУ ТМО МВС України по Львівській області супровідним листом від 26.04.2021 вих. №33/34-714 скерувало уповноваженому структурному підрозділу MBC України Департаменту персоналу матеріали з метою розгляду питання про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 . За результатами розгляду заяви Департаменту персоналу MBC України виготовив Подання про призначення пенсії від 19.10.2021 та разом з іншими матеріалами скерував до Головного Управління Пенсійного Фонду України у Львівській області. Водночас, вказує, що 16.12.2021 відповідач виніс рішення №260 про відмову в призначенні пенсії за вислугою років позивачу відповідно до п. «а» статті 12 Закону №2262, оскільки, на думку відповідача, у позивача не має достатньої вислуги років. Відтак, позивач, не погоджуючись з вказаним рішенням, вважаючи що його календарної та пільгової вислуги років достатньо для призначення пенсії за віком, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді від 21.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що враховуючи вимоги ст. 50 Закону № 2262-XII, пенсію за вислугу років може бути призначено не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією. Проте, позивач заявляє вимоги щодо призначення пенсії з 01.10.2019. Крім того, вказує, що як видно з наказу (витяг) від 21.07.2012 № 240о/с, календарна вислуга років старшого дільничого інспектора ОСОБА_1 на день звільнення становить 17 років 01 місяць 06 днів. Таким чином, вважає, що оскільки, календарна вислуга років позивача на день звільнення становить - 17 років 01 місяць 06 днів, а не 25, законні підстави для призначення пенсії відповідно до п «а» ст. 12 Закону - 2262 відсутні.

Також, посилаючись на постанови Верховного Суду України від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17, від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 161/4876/17, від 22.01.2019 у справі № 295/10742/16-а, вказує, що Законом №2262-XII не встановлено, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності вислуги років, обчисленої на пільгових умовах, а вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності необхідної календарної вислуги років, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років. За таких обставин відповідач вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, відтак у задоволенні позову слід відмовити повністю.

27.04.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій повторно викладено обґрунтування позовної заяви.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив наступне.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 31.07.2012 року за №240 о/с (по особовому складу), відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п.64 «є» (за порушення дисципліни) лейтенанта міліції ОСОБА_1 /М-201014/, старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС, з 31.07.2012.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 у справі № 2а-6930/12/1370 визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління МВС України у Львівській області від 31.07.2012 за №240 о/с в частині звільнення старшого дільничного інспектора міліції Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області лейтенанта міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ України у запас за пунктом 64 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого дільничного інспектора міліції Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області з 01.08.2012. Стягнено з Головного управління МВС України у Львівській області, що знаходиться за адресою м.Львів, пл. Ген.Григоренка, 3, на користь ОСОБА_1 , що мешкає за адресою АДРЕСА_2 (сто сімдесят п`ять тисяч чотириста сорок п`ять) грн. 52 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за виключенням податків та інших обов`язкових платежів.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 у справі № 2а-6930/12/1370 залишено без змін. Відтак вказане судове рішення від 20.12.2018 набрало законної сили 02.04.2019.

На виконання зазначеного рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 у справі № 2а-6930/12/1370 11.01.2019 Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області винесено наказ № 1196 о/с, яким поновлено ОСОБА_1 на роботі з 01.08.2012.

Одночасно, наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 11.01.2019 № 1199 о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, звільнено зі служби в органах внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п. 64 «г» (через скорочення штатів) лейтенанта міліції ОСОБА_1 , старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС У Львівській області з 06.11.2015.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 у справі №1.380.2019.000826 визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області № 1199 о/с від 11.01.2019 Про звільнення з органів внутрішніх справ України у запас Збройних сил України за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України лейтенанта міліції ОСОБА_1 , старшого дільничного інспектора міліції Шевченківського районного відділу ЛМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 06 листопада 2015 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого дільничного інспектора міліції Шевченківського районного відділу ЛМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 12 січня 2019 року. Стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 12688,08 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2019 у справі №1.380.2019.000826 апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року у справі № 1.380.2019.000826 без змін. Відтак, вказане судове рішення від 02.07.2019 набрало законної сили 30.10.2019.

На виконання зазначеного рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 у справі №1.380.2019.000826 наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 29.07.2019 за №1231 о/с «Про виконання рішення суду», поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого дільничного інспектора міліції Шевченківського районного відділу ЛМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 12.01.2019.

Після чого, наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 02.09.2019 за №1237 о/с «Про звільнення», відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п.64 «г» (через скорочення штатів) лейтенанта міліції ОСОБА_1 , старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України, з 29.09.2019 року. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні складає: 20 років 06 місяців 11 днів, у пільговому обчисленні: 25 років 05 місяців 10 днів.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.03.2020 у справі №1.380.2019.006663, зокрема, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління МВС в Львівській за №1237 о/с від 02.09.2019 в частині зазначення вислуги років ОСОБА_1 на день звільнення у календарному обчисленні 20 років 06 місяців 11 днів, в пільговому обчисленні - 25 років 05 місяців 10 днів та в частині зазначення дати звільнення з 29 вересня 2019 року. Зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області внести зміни до наказу за №1237 о/с від 02.09.2019 в частині зазначення вислуги ОСОБА_1 з урахуванням трудового стажу за період з 07.11.2015 включно по 28.07.2019 та в частині зазначення дати звільнення з 30 вересня 2019 року. Визнано неправомірними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області щодо не зарахування до вислуги років ОСОБА_1 трудового стажу за період з 07.11.2015 включно по 28.07.2019. Зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області зарахувати до вислуги років ОСОБА_1 трудового стажу за період з 07.11.2015 включно по 28.07.2019 та з урахуванням дати звільнення визначеної з урахуванням висновків суду. Стягнено з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час проходження служби з 29.07.2019 по 30.09.2019 у розмірі 8942 (вісім тисяч дев`ятсот сорок дві) грн. 14 коп., за виключенням податків та інших обов`язкових платежів.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року у справі № 1.380.2019.006663 апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області залишено без задоволення. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2020 року у справі № 1.380.2019.006663 залишено без змін. Відтак, вказане судове рішення від 03.03.2020 набрало законної сили 17.11.2020.

На виконання зазначеного судового рішення, ГУ МВС у Львівській області винесло наказ від 08.12.2020 №1287 о/с яким, зокрема визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління МВС у Львівській області від 02.09.2019 № 1237 о/с, в частині зазначення вислуги років ОСОБА_1 на день звільнення у календарному обчисленні 20 років 06 місяців 11 днів, в пільговому обчисленні - 25 років 05 місяців 10 днів та в частині зазначення дати звільнення з 29 вересня 2019 року. Крім того, внесено зміни до наказу від 02.09.2019 № 1237 о/с, який слід читати - звільнити з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п. 64 «г» (через скорочення штатів) лейтенанта міліції ОСОБА_1 , старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, з 30.09.2019. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги (з врахуванням раніше виплаченої) складає: 24 роки 03 місяці 05 днів, у пільговому обчисленні 29 років 02 місяці 04 дні, з урахуванням трудового стаж у період з 07.11.2015 включно по 28.07.2019.

Таким чином, позивача фактично звільнено з органів внутрішніх справ 30.09.2019, що крім вищезазначеного підтверджується також записами у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 .

19.10.2021 Департамент персоналу MBC України виготовив Подання про призначення пенсії №1042 від 19.10.2021 та разом з іншими матеріалами (Додатками на 35 арк.) скерував його до Головного Управління Пенсійного Фонду України у Львівській області.

Як слідує з вищевказаного подання, вислуга років ОСОБА_1 станом на 29.09.2019 для призначення пенсії складає 29 років 02 місяці 04 дні, в тому числі: календарна вислуга років 24 роки 03 місяці 05 днів та у пільговому обчисленні - 04 роки 10 місяців 29 днів.

16.12.2021 відповідач виніс рішення №260 про відмову у призначенні пенсії за вислугою років позивачу відповідно до п. «а» статті 12 Закону №2262.

Оскаржуване рішення відповідачем мотивовано тим, що для призначення пенсії за вислугою років за п. «а» статті 12 Закону №2262 позивач не має достатньої вислуги років. В даному рішенні відповідач зазначив, що згідно з наказом (витягом) від 21.07.2012 №240 о/с вислуга років позивача на день звільнення становить 17 років 01 місяць 06 днів, що недостатньо для призначення пенсії, також з рішення слідує, що для призначення пенсії позивачу необхідно мати не менше 25 календарних років вислуги. Крім того, відповідач зазначив, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.03.2020 у справі №1.380.2019.006663, від 02.07.2019 у справі №1.380.2019.000826 та від 20.12.2018 у справі № 2а-6930/12/1370 жодних зобов`язань на ГУ ПФУ у Львівській області не покладено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору по суті суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення, визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, в органах внутрішніх справ є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього закону мають звільнені зі служби особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом.

Частиною першою статті 2 цього Закону встановлено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії, відповідно до цього Закону, призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема: з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Так, судом встановлено, що позивача звільнено з органів внутрішніх справ 30.09.2019 на підставі наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 02.09.2019 за №1237 о/с «Про звільнення», із змінами, внесеними наказом ГУ МВС у Львівській області від 08.12.2020 №1287 о/с, прийнятим на виконання рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.03.2020 у справі №1.380.2019.006663.

Таким чином, для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону № 2262-ХІІ, незалежно від віку, необхідна наявність 24 календарних роки і більше.

З огляду за зазначене, суд вважає помилковими твердження відповідача про те, що відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону № 2262-ХІІ, позивач не набув необхідних 25 календарних років для призначення йому пенсії.

Разом з тим, слід зазначити, що згідно п. п. «б» ч. 1 ст. 17 Закону № 2262-ХІІ особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються: служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Отже, за змістом цих норм до вислуги років зараховуються періоди служби в органах внутрішніх справ.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 02.09.1996 позивач з 05.12.1996 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ України (запис №7, зроблений на підставі наказу ЛМУ від 03.12.1996 р. № 127 о/с).

Згідно з записом № 8 від 31.07.2012 позивача звільнено зі служби в органах внутрішніх справ України на підставі наказу ГУ МВС України від 31.07.2012 №240 о/с, однак, відповідно до запису №9, внесеного до трудової книжки позивача на підставі наказу ГУ МВСУ від 11.01.2019 №1196 о/с та рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2018, винесеного у справі №2а-6930/12/1370, запис №8 слід вважати недійсним, позивач поновлений на попередній роботі.

Відповідно до запису №10 від 06.11.2015 позивача звільнено з органів внутрішніх справ України через скорочення штатів згідно наказу ГУ МВС від 11.01.2019 №1199 о/с, однак, відповідно до запису №11, внесеного до трудової книжки позивача на підставі наказу ГУ МВС у Львівській області від 29.07.2019 №1231 о/с та рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.07.2019, винесеного у справі №1.380.2019.000826, запис №10 слід вважати недійсним, позивач поновлений на попередній роботі.

Також в трудовій книжці позивача наявний запис №12 від 29.09.2019 про звільнення позивача з органів внутрішніх справ України на підставі наказу МВС України від 02.09.2019 №1237 о/с.

Однак, відповідно до запису №13, внесеного до трудової книжки позивача на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.03.2020 у справі №1.380.2019.0066663 та наказу ГУ УМВС у Л/о від 08.12.2020 №1287, запис №12 є недійсним, натомість відповідно до запису №14, здійсненого на підставі наказу ГУ МВС у Львівській області від 02.09.2019 №1237 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ України 30.09.2019.

При цьому, пунктом 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58), передбачено, що у розділі «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження», «Відомості про заохочення» трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: «Запис за № таким-то недійсний». Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки. У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: «Запис за № таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі». При зміні формулювання причини звільнення пишеться: «Запис за № таким-то є недійсним» звільнений і зазначається нове формулювання. У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення.

Таким чином, в разі незаконного звільнення працівника і поновлення його на попередній роботі, запис про звільнення визнається недійсним. Отже, стаж роботи працівника, який був незаконно звільнений, а потім поновлений на роботі, вважається безперервним.

Зважаючи на наведене та з урахуванням приписів п. 2.10 Інструкції №58, записи трудової книжки позивача свідчать про те, що він перебував на службі в органах внутрішніх справ України з 05 грудня 1996 року по 30 вересня 2019 року, включно.

За наведених обставин, відповідно до приписів п. «б» ч. 1 ст. 17 Закону № 2262-XII строк служби позивача в органах внутрішніх справ 05 грудня 1996 року по 29 вересня 2019 року включно, підлягав зарахуванню до вислуги років для призначення пенсії.

Крім того, суд звертає увагу, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.03.2020 у справі №1.380.2019.006663, яке набрало законної сили, було встановлено наявність у позивача фактичної вислуги повних 24 календарних роки, наказом ГУ МВС у Львівській області від 08.12.2020 №1287 о/с, прийнятим на виконання вищевказаного рішення встановлено, що вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення у календарному обчисленні складає: 24 роки 03 місяці 05 днів, у пільговому обчисленні 29 років 02 місяці 04 дні. Зазначена вислуга років позивача підтверджується також поданням про призначення пенсії Департаменту персоналу MBC України №1042 від 19.10.2021.

Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що у позивача наявна мінімальна вислуга років (24 календарних роки і більше) для призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ. Водночас, відповідач при розгляді подання Департаменту персоналу MBC України №1042 від 19.10.2021, протиправно взяв в розрахунок наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області №240 о/с, який встановлював вислугу років ОСОБА_1 ще станом на 31 липня 2012 року, при цьому не врахував що позивач був поновлений на службі та остаточно звільнений з органів внутрішніх справ 30.09.2019.

Разом з тим, слід зазначити, що частиною другою статті 12 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що до календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Згідно з частиною 4 статті 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону № 2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України постановою №393 від 17.07.1992 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - Порядок № 393). Вказаним Порядком № 393 також визначаються періоди проходження військової служби, що зараховуються до вислуги років, зокрема, на пільгових умовах.

Статтею 17 Закону №2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення на пільгових умовах призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом. При цьому, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом №2262-ХІІ передбачено пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-ХІІ. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлений Верховним Судом в постановах від 27.06.2018 у справі № 750/9775/16-а, від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а, від 10.03.2021 у справі № 812/1100/17, від 16.03.2021 у справі № 826/16811/18 та від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18, які відповідно до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України враховуються судом при вирішенні спірних правовідносин.

Крім того, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду в постанові від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону № 2262-ХІІ в частині призначення пенсії за вислугу років, враховуючи пільгове нарахування стажу, вважав за необхідне відступити від правових висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17 (на які, зокрема, посилається представник відповідача). При цьому Верховний Суд зазначив про необґрунтованість висновку суду апеляційної інстанції про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає необґрунтованим висновок представника відповідача про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач крім необхідної календарної вислуги років для призначення пенсії, має наявну відповідну пільгову вислугу, що підтверджується наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 02.09.2019 за №1237 о/с «Про звільнення», із змінами, внесеними наказом ГУ МВС у Львівській області від 08.12.2020 №1287 о/с, прийнятим на виконання рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.03.2020 у справі №1.380.2019.006663, а також поданням про призначення пенсії Департаменту персоналу MBC України №1042 від 19.10.2021, та згідно з якими, вислуга років ОСОБА_1 у пільговому обчисленні становить - 04 роки 10 місяців 29 днів, загальна вислуга років для призначення пенсії складає - 29 років 02 місяці 04 дні, що відповідає нормативним приписам п. «а» ч.1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ.

Згідно з статтею 10 Закону № 2262-ХІІ призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюється органами Пенсійного фонду.

Статтею 48 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ регулюються Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 30.01.2007 (далі - Порядок № 3-1).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справі України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Відповідно до п. 12 Порядку № 3-1 уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії, ознайомлює з ним особу, якій оформляється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Відповідно до Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 17.09.2018 за № 760, на уповноважені структурні підрозділи покладено функції з організації роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій особам, які мають право на пенсію відповідно до чинного законодавства, зокрема, вони приймають від особи, яка набула право на пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ заяву про призначення пенсії, документи згідно з Порядком № 31- та у 10-денний строк з дня одержання заяви про призначення пенсії та всіх необхідних документів оформляють особі, якій оформляється пенсія, подання про призначення пенсії за формою, установленою Порядком 3-1, та направляють до органу, що призначає пенсії, за місцем проживання особи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.11.2018 у справі № 537/1980/16-а сформувала правовий висновок у подібних правовідносинах щодо компетенції уповноважених органів з питань прийняття рішень про призначення пенсії згідно із Законом № 2262-ХІІ.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу Пенсійного фонду України або відмовити у такому поданні.

Таким чином, зважаючи на те, що позивач був звільнений зі служби в органах внутрішніх справ 30.09.2019 та на момент його звільнення календарна вислуга років для призначення пенсії за вислугу років становить 24 роки 03 місяці 05 днів, а пільгова вислуга разом з календарною вислугою військової служби позивача становить 29 років 02 місяці 04 дні, що підтверджується наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 02.09.2019 за №1237 о/с «Про звільнення», із змінами, внесеними наказом ГУ МВС у Львівській області від 08.12.2020 №1287 о/с, прийнятим на виконання рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.03.2020 у справі №1.380.2019.006663, а також поданням про призначення пенсії Департаменту персоналу MBC України №1042 від 19.10.2021, позивач має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до положень пункту «а» статті 12 Закону № 2262-XII.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку про протиправність рішення відповідача №260 від 16.12.2021 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» ОСОБА_1 , тому позовна вимога у цій частині є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Тож з метою ефективного захисту порушених прав позивача, необхідно зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з врахуванням вислуги, яка становить 29 років 02 місяці 04 дні.

Щодо вимоги про дату, з якої позивачу належить призначити пенсію відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, суд враховує наступне.

Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (ст. 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З системного аналізу вказаних норм слідує, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Отже, зазначена вимога, на думку суду, є передчасною, адже спір в цій частині фактично не існує, оскільки відповідач ще не вирішував питання про призначення позивачу пенсії з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні суду, відтак така задоволенню не підлягає.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Щодо судового збору, то оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до ст.139 КАС України, такий розподілу не підлягає.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 291, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №260 від 16.12.2021 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) призначити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з врахуванням вислуги, яка становить 29 років 02 місяці 04 дні.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна