Справа № 480/1984/21
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2022-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2022 року Справа № 480/1984/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Опімах Л.М.,
за участю секретаря судового засідання - Бондаренко Л.В.,
представника позивача - адвоката Солошенко Л.Є.,
представника відповідача - Непийпи Р.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/1984/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги,-
В С Т А Н О В И В:
З рішеннями податкового органу позивач не погоджується, вважає, що контролюючий орган неправомірно визначив суми податкового зобов`язання просить їх скасувати, зазначаючи, що відповідач безпідставно нарахував зобов`язання з орендної плати по земельній ділянці, розташованій за адресою: м.Суми, вул.Гагаріна,2.
Так, за умовами Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, що був укладений 26.09.2013 року між ТОВ «Пентр відпочинку «Парк» та позивачем, остання набула право власності на нежитлове приміщення (будівлю кінотеатру «Промінь»). За умовами вказаного договору, до покупця не переходило право власності чи оренди земельної ділянки. За інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку вказана земельна ділянка перебуває в комунальній власності, її власником є Сумська міська рада.
Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень Податкового кодексу України. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 Податкового кодексу України). Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України (в редакції на час прийняття оскаржуваних рішень) встановлено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для обґрунтованого висновку про те, що розмір орендної плати є нормативно-регульованою ціною із визначеними мінімальними та максимальними межами.
Разом з тим, відповідач при визначенні податкових зобов`язань з орендної плати за землю застосував, невідомо яку розрахункову величину у відсотках від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, який (відсоток) визначений виходячи з суми податку, тим більше, що договір оренди землі відсутній.
Так само позивач не погоджується з податковими зобов`язаннями по визначенню земельного податку з фізичних осіб за земельні діялянки, що розташовані на території Куземинської сільської ради Охтирського району Сумської області.
Відповідач фактично в односторонньому порядку визначив розмір орендної плати за землю, виходячи з відсотків від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що суперечить як ПК України так і Закону України "Про оренду землі", згідно картки особового рахунку позивача взагалі не вбачається навність зобов`язань зі сплати орендної плати.
Відповідач подав відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив, представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що позивач згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно має у власності нежитлове приміщення площею 817,4 кв. м., яке знаходиться на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч.4 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності житлового будинку, будівлі або споруди.
Згідно з ст. 125 та ст.126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Крім того, у 2007 році між Куземинською сільською радою та ТОВ «Стор Інвест Суми» укладено договір оренди земельної ділянки, за яким орендодавець передав у строкове платне використання земельну ділянку для розміщення власного майна орендаря будинку відпочинку та пляжу. Загальна площа земельної ділянки становить 3,8881 га., та розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
У 2012 році додатковою угодою до договору оренди землі від 05.05.2007 року були внесені зміни, щодо нормативно грошової оцінки та ставки орендної плати за землю орендарем.
Відповідно до договору купівлі - продажу нежитлового приміщення від 28 жовтня 2013 року, ТОВ «Стор Інвест Суми» продало нежитлові будівлі та споруди ОСОБА_1 . Пунктом 38 договору пердбачено, що при переході права власності на нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці до другої особи, дія договору в питанні орендної плати за земельну ділянку поширюється на нового власника майна, до укладеним ним окремого договору оренди землі.
Нормативно грошова оцінка земельної ділянки визначена у додатковій угоді від 28.05.2012року до договору оренди землі від 20.04.2007 року, становить 570 384,27 грн. Виходячи з цих обставин, податковим органом були визначені податкові зобов`язаня.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослдіивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задовленню, витходячи з наступного.
Судом встановлено, що за умовами Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, що був укладений 26.09.2013 року між ТОВ «Пентр відпочинку «Парк» та позивачем, остання набула право власності на нежитлове приміщення (будівлю кінотеатру «Промінь»), розташоване на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 . ( а.с.19-20).
За умовами Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, що був укладений 28.10.2013 року між ТОВ «С`ТОР Інвест Суми» (Продавець) та позивачем, остання набула право власності на нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . ( а.с. 60-63).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинм, суд зазанчає таке.
Пунктом 288.1. ст.281 Податкового кодексу України встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Будь-який договір оренди земельної ділянки.
Відповідно до ст.1 ЗУ «Про оренду землі» - оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст.5 Закону - орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.
Статтею 21 Закону визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.
Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Зміст правочину становлять права та обов`язки, про набуття, зміну або припинення яких учасники правочину домовилися. Зміст договору чи іншого правочину закріплюється у його статтях (пунктах). Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочини є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст.125 Земельного кодексу України та ст.7 ЗУ «Про оренду землі» - право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Аналогічна правова норма викладена в п.287.1 ст.287 ПК України, де встановлено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Пунктом 14.1.147 ст.14 ПК України встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Статтею 269 Податкового кодексу України визначено суб`єкти плати за землю, якими є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі. Статтею 270 ПК України визначено об`єкти оподаткування земельним податком, а саме такими є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності. Стаття 271 ПК України визначає, що базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено. Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Як вбачається з розрахунків, що приведені за кожним ППР, відповідачем застосовано коефіцієнти індексації та нормативно-грошова оцінка земельної ділянки, яка повідомлена ГУ Держгеокадастру у Сумській області в 2016році та в листі від 25.11.2016 року повідомлено, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки для комерційного використання за адресою: АДРЕСА_1 , яка заходиться в користуванні ФОП ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) за 2016 рік становить 1739,54грн за 1 кв.метр.
В тому числі, як слідує з вказаної Інформації та фотографії з Публічної кадастрової карти - цільове призначення земельної ділянки визначено за кодом Класифікації видів цільового призначення земель, що затверджена Державним комітетом України з земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548 визначено як 03.07 - для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, як вид використання визначено під тим же кодом. Згідно п. 1.2. Класифікації «Загальні положення» встановлено, що Код та цільове призначення земель застосовуються для забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення у державному земельному кадастрі. Згідно п. 1.3. КВЦПЗ застосовується для використання органами державної влади, органами місцевого
самоврядування, організаціями, підприємствами, установами для ведення обліку земель та формування звітності із земельних ресурсів та в п.1.4. встановлено, що КВЦПЗ визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів.
Таким чином, зазначене ГУ Держгеокадастру у Сумській області про комерційне використання земельної ділянки не відповідає дійсності та відомостям про земельну ділянку, що тягне за собою невідповідність вказаному розрахунку відповідачем.
Щодо відсоткової ставки, що застосована відповідачем у вказаному ГІПР в розмірі 1,5%, то вказане не відповідає змісту рішення Сумської міської ради від 08.07.2015року №4562-МР «Про встановлення плати за землю» на території міста Суми», в якому в п.З зазначено, що Рішення набирає чинності з 01.01.2016 року, та в п.4.1. зазначено, що ставка податку за земельні ділянки, в тому числі для сільськогосподарських угідь, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки. Тобто, відсоткова ставка відповідачем застосована невірно.
Посилання відповідача на норми п.287.8 ст.287 Податкового кодексу України є безпідставним, оскільки, вказана норма Кодексу визначає обов`язок власника нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку сплачувати до бюджету податок за площі під такими приміщеннями з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Нежитлове приміщення, що належить позивачці не відноситься до приміщень, що вказані відповідачем. Як і посилання на норми ст.380 ЦК України, яка визначає, що є житловим будинком. В свою чергу, нежитлове приміщення приміщення, що перебуває у власності позивача, не відноситься до житлового будинку.
Посилання відповідача на ст. 120 Земельного кодексу є безпідставним, оскільки, ч,4, як те зазначає відповідач, врегульовано порядок набуття права власності на земельну ділянку, в разі його набуття кількома особами.
Так, своїм листом листом від 30.10.2013 року за вих.№3010/13-1 ТОВ «Стор Інвест Суми» повідомило Охтирську ОДПІ ТУ Міндоходів у Сумській області про те, що ним відчужено приміщення, що розташовані по вул.Кушніренка в с. Куземен Охтирського району Сумської області та на підставі абзацу 8 ст.31 ЗУ «Про оренду землі» ( в редакції станом на 04.07.201 Зроку) просило вважати договір оренди земельної ділянки припиненим, що підтверджується копією листа.
З викладеного слідує, що податкова вимога №3711-17 від 13.04.2017 року та податкові повідомлення-рішення щодо сплати орендної плати за землю та земельного податку є такими, що прийняті не в спосіб, що визначений законом, не на підставі закону, не в межах повноважень, що надані контролюючому органу.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Сумській області на користь ОСОБА_1 2179,01 грн. в рахунок вішкодування судового збору.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах