Справа № 280/12781/21
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

30 травня 2022 року Справа № 280/12781/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), представник позивача Марцих Ярослав Олександрович ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), відповідно до якого позивач просить суд: визнати протиправними дії Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, щодо відмови в виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошову допомогу, у розмірі десяти її місячних пенсій у відповідності з вимогами п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою суду від 28.12.2021 прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі № 280/12781/21, призначено судове засідання у письмовому порядку, без виклику сторін.

Представник відповідача надав до суду відзив (вх. №12781 від 18.01.2022), відповідно до якого зазначає, що відповідно до п. 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058, визначено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж для чоловіків - 35 років та для жінок 30 років на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_1 період з 19.01.1982 по 02.02.1988 та з 12.09.1988 по 01.09.2000 позивач працювала у Матвіївській дитячій музичній школі. Так, Переліком № 909 у розділі «Освіта» передбачено посади учителів музичних і художніх шкіл, але дані посади належать до установ освіти. Звертає увагу суду, що Матвіївська дитяча музична кола, в якій працювала ОСОБА_1 належить до системи закладів культури, про що свідчить печатка школи. Отже, оскільки Матвіївська дитяча музична школа належить до системи закладів культури, відтак відсутні правові підстави для зарахування періоду роботи позивача з 19.01.1982 по 02.02.1988 та з 12.09.1988 по 01.09.2000 до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, передбаченого пунктом «е»-«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Таким чином, на підставі вищенаведеного повідомлення, що спеціальний стаж роботи позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років становить 21 рік 8 місяців 10 днів, що є меншим, ніж передбачено чинним законодавством, на підставі чого, у відповідача відсутні правові підстави для виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. У задоволенні позову просить відмовити.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 243 КАС України, у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з частиною 4 статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні як отримувач пенсії за віком, призначеної з листопада 2021 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058)..

15.11.2021 позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення та виплату грошової допомоги при виході на пенсію у розмірі 10 місячних пенсій на день призначення пенсії за віком.

Листом від 29.11.2021 за вих. №16753-15948/С-02/8-0800/21 Управління повідомило позивача, що період роботи з 19.01.1982 по 02.02.1988 та з 12.09.1988 по 01.09.2000 в Матвіївській дитячій музчиній школі, належать до закладу культури та відповідно до Постанови №909 не входять до спеціального стажу. Таким чином періоди роботи в середній школі м. Запоріжжя №97 та Матвіївській загальноосвітній школі, які належать до установ освіти складає 21 рік 8 місяців 10 днів, відтак підстави для призначення грошової допомоги відповідно до п.7-1 Закону №1058 відсутні.

Не погодившись з такою позицією відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-ІV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок №1191), який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, Переліком №909.

Так, пунктом 5 зазначеної постанови встановлено, що грошова допомога надається особам яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років та для жінок 30 років на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Пунктом 2 Постанови № 1191 встановлено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховується періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсі, за вислугу років відповідно до п. «е» і «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років» (надалі - Перелік № 909).

З аналізу наведених норм законодавства можна дійти висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №462/5636/16-а, від 19.03.2019 у справі №466/5637/17.

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 від 20 01 1982) у період з 19.01.1982 по 02.02.1988 та з 12.09.1988 по 01.09.2000 позивач працювала у Матвіївській дитячій музичній школі.

Як зазначає представник відповідача, Матвіївська дитяча музична школа, в якій працювала ОСОБА_1 належить до системи закладів культури, про що свідчить печатка школи. Отже, оскільки Матвіївська дитяча музична школа належить до системи закладів культури правові підстави для зарахування періоду роботи позивача з 19.01.1982 по 02.02.1988 та з 12.09.1988 по 01.09.2000 до спеціального стажу роботи що дає право на призначення пенсії за вислугу років, передбаченого пунктом «е»-«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Дослідивши надані стронами матерали суд зазначає наступне.

Переліком N 909 (у редакції, чинній після внесення змін постановою Кабінету міністрів України від 26.09.2002 N 1436) установлено заклади освіти і посади, робота, на яких дає право на пенсію за вислугою років - у позашкільних навчальних закладах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Слід зазначити, що Закон України "Про освіту" (далі - Закон N 1060-XII), Закон України "Про позашкільну освіту" (далі - Закон N 1841-III), Переліки N 963, N 433 також регулюють правовідносини, що виникають при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України заяв громадян про призначення пенсій за вислугу років.

Так, за приписами ст. 28 Закону N 1060-XII система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.

Згідно з ст. 29 Закону № 1060-XII структура освіти включає, поряд з іншими видами, також позашкільну освіту.

Відповідно до ст. 12 Закону N 1841-III та п. 6 Переліку N 433 до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).

Статтею 21 Закону N 1841-III передбачено право на пенсію за вислугою років мають педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в постанові від 23.01.2020 року у справі № 756/9879/16-а зазначає, що на спірні правовідносини розповсюджується також дія Переліку N 963, який відносить посаду "викладач" до педагогічних посад.

Згідно з п. 3 розд. VIII "Прикінцеві положення" Закону N 1841-III до приведення законів України, інших нормативно-правових актів у відповідність до цього Закону вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Верховний Суд у зазначеній вище постанові наголошує й на тому, що відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.З огляду на викладене, дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до спеціального стажу позивача, що надає право на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоду її роботи з 19.01.1982 по 02.02.1988 та з 12.09.1988 по 01.09.2000, вчинені не на підставі та не у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення, тому є протиправними.

Велика Палата Верховного Суду вирішуючи спори, пов`язані із застосуванням постанови №909, дійшла висновків про недопустимість формальних (дискримінаційних) підходів органів ПФУ до реалізації особою конституційного права на соціальний захист при наявності підтвердженого стажу роботи у закладах і установах освіти, охорони здоров`я та соціального захисту.

Така позиція Великої Палати Верховного Суду була висловлена у постановах від 29 серпня 2018 року у справі №492/446/15-а, від 30 січня 2019 року у справі №876/5312/17 та від 13 лютого 2019 року у справі №233/4308/17.

Відповідно до ч.5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача зарахувати до спеціального стажу, що надає право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.71 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», стаж роботи позивача з 19.01.1982 по 02.02.1988 та з 12.09.1988 по 01.09.2000.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, у зв`язку з чим судовий збір у розмірі 908 грн. підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), представник позивача Марцих Ярослав Олександрович ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоду її роботи з з 19.01.1982 по 02.02.1988 та з 12.09.1988 по 01.09.2000.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати стаж роботи ОСОБА_1 з 19.01.1982 по 02.02.1988 та з 12.09.1988 по 01.09.2000 до спеціального стажу, що надає право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Зарпізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсії станом на день її призначення відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення у повному обсязі складено та підписано 30.05.2022.

Суддя О.О. Артоуз