Справа № 523/997/22
Суддя: Дяченко В. Г.
Дата ухвалення: 2022-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 523/997/22
Провадження №2-а/523/51/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2022 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

секретар судового засідання Єпутатова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ВМ № 00000994 від 10 листопада 2021 року.

Позов мотивується тим, що на ОСОБА_1 , було накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 8000 грн.

Відповідно до постанови, серії ВМ № 00000994 від 10 листопада 2021 року, 06.11.2021 р. о 16 год 36 зв., за адресою М-06 Київ Чоп, км. 54+285, позивач допустив рух транспортного засобу MAN TGX 24.480, ДНЗ НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 (далі Правила дорожнього руху), загальної маси транспортного засобу на 6.08 % (7.507 тон).

Позивач з вище зазначеним не погоджується, зазначає що не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, старшим державним інспектором Укртрансбезпеки, Савченком В.О., вважає що фактична маса транспортного засобу не перевищувала нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПД України, постанова складена з порушеннями вимог КУпАП та Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом інфраструктури України від 27.09.2021 року №512, і має бути визнана протиправною.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся.

Представник відповідача, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає що вказані доводи позивача у позові є необрунтованими, просить відмовити у повному обсязі.

Вивчивши матеріли справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено:

06.11.2021 р. о 16 год 36 зв., за адресою М-06 Київ Чоп, км. 54+285, позивач допустив рух транспортного засобу MAN TGX 24.480, ДНЗ НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 (далі Правила дорожнього руху), загальної маси транспортного засобу на 6.08 % (7.507 тон).

Відповідно до оскаржуваної постанови, винесену Старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Савченко Владиславом Олеговичем, на ОСОБА_1 , було накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 8000 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних з питань безпеки дорожнього руху.

Позивач зазначає, відповідно до технічного паспорту автомобіля він є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем-Е, який є критим та не може безмежно завантажуватись вантажем. Повна маса автомобіля становить 24 тони. Як видно з оскаржуваної постанови, відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням норм допустимих параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: загальна маса транспортного засобу на 6,8% (7,507 тон). Проте, зазначене не відповідає дійсності, з огляду на наступне: На автотранспортному засобі, належному Позивачеві, здійснювалося перевезення вантажу у вигляді кукурудзи врожаю 2021 року, загальною вагою 29, 79 тони, з с. Володимирівка Кіровоградської області до с. Візирка Лиманського району Одеської області. Вантаж, який перевозився у транспортному засобі об`ємний, а тому більш нічого не могло знаходитись і перевантаження не могло мати місце. Вагу вантажу підтверджує товарно-транспортна накладна.

Згідно із пунктом 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги -4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т(для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі -16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т,здвоєні осі -18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Згідно із пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пу нкті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за пройд.

Таким чином, законодавцем чітко передбачено критичну похибку в розмірі 2 %, що дозволяє враховувати специфіку вантажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 24.07.2019 №803/1540/16.

Разом із тим, відповідно до ч.2 ст. 132-1 КУпАП не підлягає відповідальності особа, якщо перевищення загальної маси не перевищує 5 % від максимально дозволеної маси.

У даному ж випадку, як це простежується з наведених вище зафіксованих в автоматичному режимі вагових параметрів ТЗ, позивач допустив рух такого ТЗ із перевищенням максимально дозволеного навантаження, тобто із перевищенням на 5 % від максимально дозволеної маси, та відсутність на перевезення із такою перевищеною вагою дозвільних документів, отриманих в установленому законодавством порядку.

Також, підтвердженням того, що не здійснювалось контейнерне перевезення доводиться тим, що згідно із п.17.2 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 р. № 363, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 р. за № 128/2568, забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів.

Відповідно до п. 17.4 вищевказаних правил, універсальні автомобільні контейнери, що належать Перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера маркування, яке наноситься на всіх боках, даху та в середині контейнера.

Проте надані позивачем документи підтверджують завантаження транспортного засобу із значним перевищенням, сипучого вантажу.

Отже, оскільки відсутні обов`язкові документи, які підтверджують перевезення вантажу автомобільним транспортом у контейнері, слід зазначити, що вантажне перевезення здійснювалось у звичайному режимі.

Адже, навіть при реєстрації транспортного засобу як контейнеровоз не позбавляє його можливості здійснювати перевезення із використанням обладнання іншого, ніж універсальний або спеціальний контейнер.

Позивач зауважує на тому що, на автотранспортному засобі, належному йому, здійснювалося перевезення вантажу у вигляді кукурудзи врожаю 2021 року, загальною вагою 29,79 тони, вантаж який перевозився у транспортному засобі об`ємний, а тому більш нічого не могло знаходитись і перевантаження не могло мати місце.

Суд не може погодитись з даним твердженням оскільки відповідно п.22.5 Правил дорожнього руху перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду №803/1540/16 від 24.07.2019.

Відповідно до п.12.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 № 363, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 р. за № 128/2568, для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

21.02.2022 року, від представника відповідача адвоката Лебеденко М.Б., на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає що вказані доводи позивача у позові є необрунтованими, просить відмовити у повному обсязі, долучає роздруківку навантажень на всі осі автомобіля, розрахунок відсоткового перевищення навантаження, та фото фіксацію Транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до постанови серії ВМ № 00000994 від 10 листопада 2021 року, ОСОБА_1 , який є власником транспортного засобу MAN TGX 24.480, ДНЗ НОМЕР_1 , рух якого допустив з перевищенням загальної маси транспортного засобу на 6.08% (7.507 тон.)

Під час здійснення габаритно-вагового контролю в автоматичному режимі було виявлено та зафіксовано зазначений вище транспортний засіб із його всіма вагово- габаритними параметрами, із повного ідентифікацію такого транспортного засобу, а саме :

Кількість осей 6

-навантаження на вісь за порядковим номером N 1, кг. 7110;

-навантаження на вісь за порядковим номером N 2, кг. 6398;

-навантаження на вісь за порядковим номером N 3, кг. 8708;

-навантаження на вісь за порядковим номером N 4, кг. 8746;

-навантаження на вісь за порядковим номером N 5, кг. 8284;

-навантаження на вісь за порядковим номером N 6, кг. 8256;

-навантаження на групу осей за порядковим номером N 1, кг. 7110;

-навантаження на групу осей за порядковим номером N 1-2, кг. 15106;

-навантаження на групу осей за порядковим номером N 1, кг. 25286;

Маса брутто транспортного засобу 47507 кг.

Таке перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху було встановлено із врахуванням вимірів із урахуванням похибки вагових та габаритних параметрів зазначеного вище транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та габаритні параметри транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги, відсоткове значення перевищення максимально допустимої маси транспортного засобу отримується з врахуванням допустимої похибки вагового комплексу, яка складає 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу.

Так відсоткове перевищення навантаження на осі транспортного засобу здійснюється із врахуванням 16% відсоткової похибки. Як це і передбачено ДСТУ ОІМL R 134-1:2010 (ОІМL R 134-1:2006, IDТ).

Враховуючи можливу максимально дозволену похибку автоматичного комплексу габаритно- вагового контролю, відсоткове перевищення навантаження транспортного засобу здійснюється за формулою:

Мфакт-16% (або 10%)-Ммакс/Мфакт*100,

Де М факт -фактична маса навантаження, зафіксоване в автоматичному режимі,

М макс - максимально допустима п. 22.5. Правил маса навантаження.

Виходячи із вищезазначеного, фактично зафіксоване автоматичним комплексом габаритно-вагового контролю перевищенням загальної маси транспортного засобу становить на 6.8%, тобто 7.507 тон, замість 40 тон дозволених.

Отже, розрахунок відсоткового перевищення навантаження на одиночну вісь транспортного засобу виглядає так: 47 507 - 10% = 42 756, 3 - 40 000 = 2 756, 3 / 40 000 = 0, 068 х 100 = 6,8%.

Стаття 132-1 КУпАП визначає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами. При цьому, приписами ч. 2 цієї статті визначено наступне порушення:

Перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Дія частини другої цієї статті поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Суб`єкт відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст. 132-1 КУпАП, визначено ст.14-3 КУпАП, в якій зазначено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно товарно-транспортної накладної № 395320 від 06.11.2021 року на належному Позивачеві автомобілі марки МАМ ТОХ 26.480 здійснювалося перевезення кукурудзи врожаю 2021 року для ТОВ "ЕК «ЗЕРНОВА ДОЛИНА" (копії додаються). При цьому, вага вантажу становила 29 т 790 кг.

Вказані доводи є також необгрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу двадцять сьомого глави 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за№ 128/2568, товарно- транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну масу товарно- матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно- матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту.

Тому, сам факт наявності товарно-транспортної накладної та іншого не виключає перевезення, одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах або договорах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу.

Фіксація адміністративного правопорушення була здійснена належним, достовірним, якісним, чітким та точним вимірювальним обладнанням автоматичного пункту.

При цьому, технічні засоби автоматичних пунктів відповідають вимогам Технічним регламентам засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 р. № 163, на підтвердження чого відповідачем була надана копія сертифікату перевірки типу, а також копію сертифікату відповідності, експертного висновку.

Таким чином, з урахуванням того, що товарно-транспортна накладна та інше не є належними доказами відповідності маси, а навантаження транспортного засобу нормативним параметрам, в той час як фіксація адміністративного правопорушення була здійснена сертифікованим вимірюваним обладнанням, а тому доводи позивача в зазначеній частині повинні бути відхилені.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм І стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час. Великою Палатою Верховного Суду у п. 47 постанови від 25.06.20 у справі №520/2261/19 зроблено висновок, що визначений вищезгаданою правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких грунтуються його вимоги.

Крім того, статтею 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги.

Отже, обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обгрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обгрунтовує: заперечення проти позову.

Разом з тим, в обгрунтування власної правової позиції позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт вчинення ним адміністративного правопорушення.

Доводи позивача спростовуються вищенаведеним аргументами і нічим об`єктивно не підтверджуються та зводяться до намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП., яка встановлює адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину,

Враховуючи вище викладене, беручи до уваги наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, дотримання відповідачем вимог Закону при її винесенні, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного і у відповідності зі ст.2,5,15,72-77,79,241-246,250,251 КАС України, ч.2 ст.132-1,ст.ст. 251, 254, 255, 256, 280, 288 КУпАП, ЗУ «Про дорожній рух», суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Суворовський районний суд міста Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 12.04.2022 року.

Суддя