Справа № 280/620/22
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

30 травня 2022 року Справа № 280/620/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «КРАФТ» (69037 м. Запоріжжя, вул. Правди, 29, ) до Запорізької митниці Державної митної служби України (69041, м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, 12 ) про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «КРАФТ» (далі позивач) до Запорізької митниці Державної митної служби України (далі відповідач), відповідно до якого позивач просить суд визнати протиправними та скасувати Рішення Запорізької митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA112080/2021/000090/2 від 29.12.2021 та визнати протиправними та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення № UA112080/2021/000490 від 29.12.2021.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між ТОВ «Торговий дім «КРАФТ» та ТОВ «Гениус Лоци» (Білорусь) укладений контракт № 21-58 від 06.10.2021, за умовами якого ТОВ «Гениус Лоци» зобов`язано продати ТОВ «Торговий дім «КРАФТ» товар (металопродукцію), а покупець прийняти та оплати його вартість відповідно до специфікацій до цього контракту. Ціна за товар визначена в євро у додатку до договору специфікації № 21-58-03 від 28.12.2021. Для здійснення митного оформлення товару позивачем подано до Запорізької митниці ДМС України митну декларацію№ UA500010/2018/018336, в якій заявлено митну вартість товару за основним методом - за ціною договору (контракту) 28220,35 євро. На підтвердження митної вартості товару позивачем надано повний пакет документів, необхідних для митного оформлення вказаного в декларації товару. Однак, 29.12.2021 відповідачем прийнято картку відмови у прийнятті митної декларації за № UA112080/2021/000490 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за № UA112080/2021/000090/2, яким митну вартість товару визначено за резервним методом на рівні 32 063,63 євро. Позивач вважає, що у відповідача не було правових підстав застосовувати резервний метод визначення митної вартості товарів, а картка відмови у прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості не містить обґрунтованих підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості, тому - вказані рішення є не обґрунтованими та підлягають скасуванню. Посилаючись на вказані обставини просив вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 18.01.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання

11.02.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. 10316), в якому відповідач заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні. Доводи відповідача ґрунтуються на тому, що надані позивачем документи для розмитнення не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Так, відповідачем зазначається про те що в наданому до митного оформлення інвойсі від 06.12.2021 №21-58-04 відсутнє посилання на специфікацію від 12.11.2021 №21-58-03, яка є невід`ємною частиною контракту від 06.10.2021 № 21-58 та сума в банківському платіжному документі від 17.11.2021 №168 складає 56 000,00 євро, натомість в проформі-інвойсі 57 400,00 євро. Окрім того, проформа-інвойс не містить відміток банківської установи щодо підтвердження факту оплати даної суми. У задоволенні позову просить відмовити.

Позивачем було подано відповідь на відзив (вх.№12719 від 21.02.2022), в якій зазначалось що вартість товару, що розмитнювався чітко визначена сторонами у контракті № 21-58 від 06.10.2021, а саме у його невід`ємній частині специфікації № 21-58-03 від 12.11.2021 та співпадає із вартістю товару у товарній накладній № 1063030 від 22.12.2021. Ніяких неточностей, або неповних відомостей про вартість товару у поданих позивачем до розмитнення документів не було. Виконання позивачем своїх договірних зобов`язань щодо строку платежу не мають жодного відношення до визначення митної вартості товару. Щодо відмітки банку на інвойсі позивач зазначив, що доказом оплати за поставлений товар є платіжний документ (SWIFT) від 17.11.2021 №168, а не інвойс із відміткою банку. Жодним нормативно-правовим актом не передбачений такий обов`язковий реквізит інвойсу як відмітка банку.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку , але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини п`ятої ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з частиною четвертою статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

06.10.2021 між ТОВ «Торговий дім «КРАФТ»» («Покупець») та компанією «Гениус Лоци» («Постачальник») укладений контракт № 21-58, за умовами якого Постачальник зобов`язаний продати покупцю товар (металопродукцію), а покупець прийняти та оплати його вартість відповідно до специфікацій до цього контракту. Згідно п.4.1 контракту вартість одиниці товару, що постачається встановлюється у специфікаціях, які є невідємною частиною цього котракту.

Відповідно до специфікації № 21-58-03 від 12.11.2021 до контракту № 21-58 від 06.10.2021 вартість товару складає:

- сталева пакувальна стрічка UMС 750 0,6х19мм МР -137,0 євро за 1 тону;

- сталева пакувальна стрічка UMС 800 0,8х19мм МР - 1 365,0 євро за 1 тону;

- сталева пакувальна стрічка UMС 800 0,8х32 ОР - 1365 євро за 1 тону.

Всього за специфікацією № 21-58-03 від 12.11.2021 сторони узгодили постачання металопродукції на суму 57 400 євро.

Згідно п.5.2 контракта № 21-58 від 06.10.2021 позивач зобов`язався оплатити товар на умовах 100% передплати. Підставою для оплати серед іншого є рахунок наданий продавцем.

На виконання вимог контракту ТОВ «Гениус Лоци» надало позивачу проформу інвойс (попередній інвойс) № 21-58-03 від 12.11.2021 на суму 57 400 євро, який був частково оплачений позивачем платіжним дорученням від 17.11.2021 №168 в сумі 56 000 євро.

06.12.2021 ТОВ «Гениус Лоци» здійснив часткове постачання товару (тов. накл № 1063024 від 06.12.2021) на суму 28 064,40 євро. По першій фактичній поставці був виставлений комерційний інвойс № 21-58-03 від 06.12.2021. Товар завозився до України та декларувався окремо.

22.12.2021 ТОВ «Гениус Лоци» по накладній № 1063030 від 22.12.2021 передав позивачу залишок продукції:

- сталева пакувальна стрічка UMС 750 0,6х19мм МР -13.445т

- сталева пакувальна стрічка UMС 800 0,8х19мм МР - 7,180т

вартістю всього - 28 220,35 євро.

По другій фактичній поставці товару був виставлений комерційний інвойс № 21-58-04 від 22.12.2021 на суму 28 220,35 євро.

Таким чином, попередній рахунок був виставлений на суму 57 400 євро, товару по двум поставкам було отримано на суму 56 284,75 євро. Передплата була здійснена на суму 56 000 євро.

З метою митного оформлення ввезеного товару по накладній № 1063030 від 22.12.2021 позивачем подано до митного органу електронну митну декларацію № UA112080/2021/015596 від 28.12.2021, в якій митна вартість товару визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) 28 220,35 євро (по кусу НБУ на день розмитнення - 870 318,42 грн.), тобто за основним методом визначення митної вартості товарів.

Згідно з вимогами ст. 53 Митного кодексу України (надалі МК України) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідач через засоби електронного зв`язку надіслав декларанту повідомлення (запит) від 28.12.2021 про необхідність подати додаткові документи відповідно до частини третьої статті 53 МК України позивача зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 2) виписку з бухгалтерської документації; 3) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 4) інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Позивач відмовився від надання документів.

29.12.2021 відповідачем було прийняте спірне Рішення про коригування митної вартості товарів № UA112080/2021/000089/2, в якому зазначено: «Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не може бути застосований через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, у відповідності до вимог п.2 ч.6 ст.54 МКУ. Методи визначення митної вартості

за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів не можливо застосувати у зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості подібних

(аналогічних) товарів відповідно до вимог ст.59, 60 МКУ. Методи визначення митної вартості на основі віднімання (додавання) вартості не можливо застосувати у зв`язку з відсутністю у декларанта та митниці інформації щодо складових митної вартості згідно вимог ст.62, 63 МКУ. Митна вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням резервного методу згідно наявної у митниці інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Враховуючи вимоги ч.2 ст.64 МКУ використана наявна в митниці інформація щодо раніше визнаних митних вартостей товару. Митна вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням резервного методу (з розрахунку товару 1,76 USD/кг у співставних обсягах та комерційних рівнях за ціною угоди час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього за митною декларацією №UA110110/2021/010556 від 24.09.2021).»

Відповідачем було роз`яснено, що митне оформлення можливе за умови застосування рішення про коригування митної вартості товару. Позивачем відповідно була складена та подана електронна митна декларація № UA112080/2021/015778 від 29.12.2021, в якій була зазначена відкоригована відповідачем в рішенні про коригування митної вартості товарів №UA112080/2021/000089/2 від 29.12.2021 митна вартість - 32 063,63 євро.

Позивач, не погодившись із рішенням про коригування митної вартості товарів № UA112080/2021/000090/2 від 29.12.2021 та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення № UA112080/2021/ 000490 від 29.12.2021, звернувся до суду із вказаним позовом.

Згідно з частиною 3 статті 7 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI (надалі - МКУ) засади митної справи, зокрема, правовий статус митних органів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до частини 1 статті 3 МКУ при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.

За змістом статті 318 МКУ митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Частинами 1, 2 статті 54 МКУ передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 54 МКУ за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 54 МКУ визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 1 статті 55 МКУ рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

За приписами частини 2 статті 55 МКУ прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Статтею 49 МКУ визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 1 статті 53 МКУ у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

За змістом частини 2 статті 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною 3 статті 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Частиною 6 статті 53 МКУ передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Статтею 57 МКУ визначено перелік методів визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту та порядок їх застосування. Так, відповідно до частини 1 статті 57 МКУ визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до положень частини 2 - 8 статті 57 МКУ основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

За приписами частини 2 статті 58 МКУ метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина 4 статті 58 МКУ).

Згідно з частиною 10 статті 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів. Використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально (частина 21 статті 58 МКУ) Статтею 64 МКУ передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості. У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються в спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може відбуватися тільки в разі наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснене, тощо. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Аналогічний правовий висновок викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 березня 2020 року у справі № 540/2605/18 (провадження № К/9901/24076/19), від 7 травня 2020 у справі № 826/10527/17, від 02 липня 2020 року у справі № 803/916/17 (провадження № К/9901/1137/17). Суд акцентує увагу на тому, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору). Митний орган вправі застосувати резервний метод 2ґ, якщо за умови наявності у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості декларант додаткових документів не надав, а надані документи не дають можливості для застосування першого методу, і відповідно до приписів Митного кодексу України була проведена процедура консультацій, під час якої встановлена неможливість застосування другорядних 2а, 2б, 2в, 2г методів визначення митної вартості з наведенням належного обґрунтування неможливості їх застосування.

Суд зазначає, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA112080/2021/000090/2 від 29.12.2021 всупереч вимогам частини 2 статті 55 МКУ не містить обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Твердження відповідача про надання неповних відомості про митну вартість товарів, а саме відсутність в інвойсі від 06.12.2021 №21-58-04 посилання на специфікацію від 12.11.2021 № 21-58-03 не обгрунтовані, адже специфікація є невідємною частиною контракту № 21-58 від 06.10.2021, на який є посилання в інвойсі від 06.12.2021 №21-58-04.

Також суд критично оцінює посилання відповідача у відзиві на неспівпадіня суми проформи-інвойса № 21-58-03 від 12.11.2021 на суму 57 400 євро та суми оплати в банківському платіжному документі від 17.11.2021 №168 на суму 56 000 євро та відсутність на інвойсі відміток банку щодо підтвердження оплати.

Суд звертає увагу на те, що фактурна вартість товару - це вартість товару, що зазначається в рахунку-фактурі/інвойсі, при цьому затвердженої форми рахунку-фактури (інвойсу) та вимог щодо їх заповнення законодавством України не передбачено, в тому числі вимог щодо зазначення складових ціни товару. Рахунок-фактура (інвойс) - вид комерційного рахунка, в якому зазначається сума, що повинна бути сплачена за товар. При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості митний орган має впевнитись, що рахунок-фактуру можна ідентифікувати з поставкою оцінюваного товару та він містить відомості, які підтверджують відомості щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті. Суд зазначає, що поданий позивачем проформа- інвойс № 21-58-03 від 12.11.2021 та комерційний інвойс № 21-58-04 від 22.12.2021 на суму 28 220,35 євро для митного оформлення товару містили відомості щодо ціни товару, яка підлягає сплаті (сплачена) - 28 220,35 євро , а також міг бути ідентифікований з поставкою товару з огляду на наявність в них посилання на контракт № 21-58 від 06.10.2021. В комерційному інвойсі № 21-58-04 від 22.12.2021 є також посилання і на специфікацію № 21-58-03 від 06.10.2021.

Суд наголошує, що подані позивачем до митного оформлення проформа-інвойс № 21-58-03 від 12.11.2021 та комерційний інвойс № 21-58-04 від 22.12.2021 відповідають іншим поданим документам, зокрема, пакувальному листу, накладній № 1063030 від 22.12.2021.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що використані позивачем відомості під час обчислення митної вартості товару за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), були об`єктивними, піддавалися обчисленню та підтверджувалися документально, натомість у митного органу були відсутні обґрунтовані підстави вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

В ході розгляду справи відповідачем у заявах по суті справи не обґрунтовано та не надано належних та достатніх доказів обґрунтованості коригування митної вартості товарів позивача за резервним методом.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA112080/2021/000089/2 від 29.12.2021 не ґрунтується на нормах чинного законодавства, прийнято без урахування обставин, які мали значення для його прийняття, за відсутності підстав для його прийняття, відтак підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позовні вимоги у цій частині - задоволенню.

Враховуючи те, що картку відмови у прийнятті митної декларації за № UA112080/2021/ 000490 від 29.12.2021, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією № UA112080/2021/015596 від 28.12.2021, прийнято з причин порушення вимог статті 52 МКУ в частині правильності визначення митної вартості товару, тобто з тих же підстав, що і рішення про коригування митної вартості товарів UA112080/2021/000490 від 29.12.2021, зважаючи на аналіз судом обставин, пов`язаних із визначенням митної вартості позивачем, суд дійшов висновку, що картка відмови в прийнятті митної декларації UA112080/2021/000490 від 29.12.2021 є необґрунтованою, а тому підлягає визнанню протиправною та скасуванню, а позовні вимоги у цій частині - задоволенню. Отже, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно частини другої ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача, а позовні вимоги вважає такими, що підлягають задоволенню.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 4962,00 грн., що підлягає стягненню за рахунок відповідача.

24.05.2022 позивач подав заяву (вх.. №18761) про стягнення витрат з оплати правової допомоги у розмірі 4000 грн.

Відповідно до статті 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі можуть оскаржити судове рішення щодо судових витрат, якщо це стосується їхніх інтересів. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Враховуючи те, що станом на дату винесення рішення відповідачем не надано пояснень щодо витрат на правничу допомогу, суд вважає за доцільне розглянути подану заяву після винесення рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 139, 243, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «КРАФТ» (69037 м. Запоріжжя, вул. Правди, 29, ) до Запорізької митниці Державної митної служби України (69041, м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, 12 ) про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Запорізької митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA112080/2021/000090/2 від 29.12.2021

Визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення № UA112080/2021/000490 від 29.12.2021.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці Державної митної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «КРАФТ» судові витрати зі сплати судового збору у сумі 4962 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 30.05.2022.

Суддя О.О. Артоуз