Справа № 420/19011/21
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2022-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

31 травня 2022 р. Справа № 420/19011/21

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі головуючого судді Лук`янчук О.В., суддів Бітова А. І., Ступакової І. Г., перевіривши апеляційну скаргу Одеської митниці (відокремленого підрозділу Державної служби України) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 р. по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УІТАКА" до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю "УІТАКА" задоволено.

На зазначене рішення суду Одеська митниця (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) подала апеляційну скаргу, яка не відповідає вимогам ст. 296 КАС України, а саме по справі не сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги, а тому ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2022 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків 10 днів з моменту отримання даної ухвали суду.

На виконання вимог ухвали суду до П`ятого апеляційного адміністративного суду від апелянта надійшло клопотання про продовження строку на усунення недоліків, в обґрунтування якого вказано, що апелянтом вчиняються дії для сплати судового збору, які потребують додаткового часу з урахуванням процедури їх виділення.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2022 року клопотання Одеської митниці (відокремленого підрозділу Державної митної служби України) про продовження строку на усунення недоліків задоволено. Продовжено апелянту строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги, встановивши апелянту строк до 28 березня 2022 року.

На виконання вимог ухвали суду про продовження строку на усунення недоліків, апелянтом повторно подано клопотання про продовження строку. В обґрунтування клопотання апелянт посилається на введення в Україні воєнного стану, що призводить до тимчасової відсутності бюджетних асигнувань для сплати судового збору, а тому просить продовжити строк на усунення недоліків терміном на 30 днів або до закінчення воєнного стану.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.04.2022 року клопотання Одеської митниці (відокремленого підрозділу Державної митної служби України) про продовження строку на усунення недоліків задоволено частково та продовжено апелянту строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги не пізніше 5 днів з дня закінчення воєнного стану.

На виконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом будь-яких клопотань або заяв до суду не подано.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2022 року на підставі ч. 2 ст. 121 КАС України з ініціативи суду продовжено апелянту строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги, встановивши строк для виконання вимог ухвали суду до 25 травня 2022 року.

Роз`яснено, що у разі не усунення недоліків в зазначений вище строк апеляційну скаргу буде повернуто апелянту.

На виконання вимог ухвали суду, апелянтом на адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду подано клопотання про відстрочення сплати судового збору.

В обґрунтування клопотання апелянт зазначає про відсутність можливості сплатити судовий збір через обмеженість відкритих бюджетних асигнувань на даний вид видатків, а також посилається на введення на території України воєнного стану.

Вивчивши доводи клопотання, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч.2 ст.8 Закону №3674).

Вказана норма Закону №3674 кореспондується зі ст.133 КАС України, зокрема, ч.1 даної статті передбачає, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Разом з тим, на думку апеляційного суду, якщо бюджетні установи діють як суб`єкти владних повноважень, то відсутність фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Будь-яких змін щодо порядку сплати судового збору суб`єктом владних повноважень у зв`язку із введенням воєнного стану в України до Закону України «Про судовий збір» та/або КАС України не внесено та не змінено порядок сплати судового збору.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що п. 19 Порядку виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.2021 р. № 590, встановлено черговість здійснення Казначейством та органами Казначейства платежів за дорученнями клієнтів з урахуванням ресурсної забезпеченості єдиного казначейського рахунка, однак не передбачено заборону або обмеження щодо проведення платежів зі сплати судового збору. Норми Закону України «Про судовий збір» мають вищу юридичну силу, ніж норми вказаного підзаконного нормативно-правового акту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18 зазначено, що у нормах частини другої статті 132 КАС України відсилання до норм Закону України «Про судовий збір», зокрема, до підстав для звільнення від сплати судового збору, визначених статтею 8, передбачене лише щодо питання звільнення від сплати судового збору.

Це означає, що юридична особа не позбавлена права звернутися із клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, і суд за результатами розгляду цього клопотання не обмежений у праві на власний розсуд відстрочити або розстрочити таку сплату. Крім того, із наведеного убачається, що прийняти рішення про відстрочення або розстрочення сплати судового збору суд може і з власної ініціативи у тому разі, коли юридична особа звертається із клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що у межах справи №0940/2276/18 Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок щодо можливості відстрочення чи розстрочення сплати судового збору юридичним особам. Натомість, положення Закону України «Про судовий збір», як і приписи КАС України оперують поняттями юридична особа і суб`єкт владних повноважень, які не є тотожними.

Так, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, у розумінні процесуального закону статус суб`єкта владних повноважень не можна ототожнювати із статусом юридичної особи, позаяк обов`язкової вимоги щодо наявності у суб`єкта владних повноважень статусу юридичної особи законодавцем не вимагається.

Крім іншого, колегія суддів звертає увагу, що, на відміну від юридичної особи, яка у разі вирішення справи на її користь має право на присудження на її користь усіх судових витрат, у тому числі пов`язаних із сплатою судового збору (ч. 1 ст. 139 КАС України), суб`єкт владних повноважень у випадку задоволення його позовних вимог має право лише на стягнення судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз (ч. 2 ст. 139 КАС України).

Таким чином, відмінність правового статусу юридичної особи і суб`єкта владних повноважень в адміністративному процесі свідчить, що висловлена Великою Палатою Верховного Суду позиція щодо можливості відстрочення чи розстрочення сплати судового збору юридичним особам не може за аналогією поширюватися на суб`єктів владних повноважень безвідносно до наявності у них статусу юридичної особи. Відтак суд приходить до висновку, що положеннями ст. 8 Закону України «Про судовий збір» не передбачено можливість відстрочення сплати судового збору суб`єкту владних повноважень.

До того ж, апелянтом не надано доказів того, що станом на дату закінчення (скасування) воєнного стану в Україні його майновий/фінансовий стан зміниться і належна до сплати сума судового збору буде сплачена.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981 № R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (п.п. 12 пункту D).

Колегія суддів звертає увагу, що сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Разом з тим, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Суд звертає увагу апелянта на те, що, держава має дотримуватися принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Суб`єкт владних повноважень, який діє від імені держави, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

Водночас, право на апеляційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції забезпечено право апелянта на апеляційне оскарження рішення шляхом надання строку на усунення недоліків апеляційної скаргита неодноразовим продовженням строку на усунення недоліків, у апелянта було достатньо часу для виконання вимог ухвали про залишення без руху апеляційної скарги.

Разом з цим, у вказаному клопотанні апелянт просить у разі неможливості відстрочити сплату судового збору, продовжити строк для усунення недоліків апеляційної скарги терміном на 30 днів або до моменту завершення воєнного стану.

Вивчивши доводи вказаної частини клопотання, колегія суддів приходить до наступного.

Приписами ч.1 ст.118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

У відповідності до ч.2,6 ст.121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Відповідно до п. 6 ч. 5 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Обов`язок щодо сплати за подання апеляційної скарги, передбачений пп. 2 п. 3 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір".

Як вже зазначалось, суб`єкт владних повноважень, який звертається до суду апеляційної інстанції, повинен дотримуватись вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги та вчиняти усі можливі та залежні від нього дії для виконання такого обов`язку, в тому числі щодо організації своєчасної сплати судового збору у випадку наміру оскаржити судове рішення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Відтак, безпідставне продовження строків на усунення недоліків апеляційної скарги може призвести до порушення розумного строку розгляду адміністративної справи, затягнення строку набрання законної сили рішенням суду першої інстанції у даній справі, що відповідно призведе до надання незаконної переваги одній зі сторін судового процесу.

Враховуючи положення КАС України, суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з Державного бюджету України не є підставою для продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги та зловживання процесуальними правами.

Більш того, як вже зазначалося, апелянту неодноразово було продовжено строк на усунення недоліків, а тому у апелянта було достатньо часу для сплати судового збору, а отже клопотання про продовження строку задоволенню не підлягає.

Відповідно, зважаючи на те, що вищезазначені умови, за наявності яких скаржнику можливо було б відстрочити сплату судового збору, відсутні, і враховуючи те, що звільнення, відстрочення та розстрочення суб`єкту владних повноважень сплати судового збору може розцінюватися як надання державним органам певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу - юридичними та фізичними особами, які зобов`язані сплачувати відповідний збір, підстави для задоволення клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги - відсутні.

Так, за правилами ч.2 ст. 298 КАС України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.296 цього Кодексу, застосовуються правила ст.169 цього Кодексу (залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви). Згідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Таким чином, з огляду на те, що апеляційну скаргу зареєстровано 19.01.2022 року (відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями) і станом на теперішній час судовий збір не сплачено, а положення КАС України передбачають повернення апеляційної скарги в разі не усунення недоліків, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту.

Керуючись ч.4 ст. 169, ст. 296, ч.2 ст. 298 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

У задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору або продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги відмовити.

Апеляційну скаргу Одеської митниці (відокремленого підрозділу Державної митної служби України) - повернути апелянту, а матеріали справи повернути до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту підписання, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції відповідно до чинного законодавства.

Головуюча суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова