Справа № 140/11350/21
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/11350/21 пров. № А/857/2686/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Судова-Хомюк Н.М..,

суддів: Онишкевич Т.В.; Сеник Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року у справі № 140/11350/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції Андрусенко О.О.,

час ухвалення рішення 22.12.2021,

місце ухвалення рішення - м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,-

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 (позивач, також ОСОБА_1 ) звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області ( ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач), в якому просив:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії відповідно до частини 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у відповідності до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії у відповідності до частини 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у відповідності до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати починаючи від листопада 2011 з урахуванням раніше сплачених сум.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року частину позовних вимог залишено без розгляду за період з листопада 2011 року по 10.04.2021 року.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням суду, його оскаржив позивач через свого представника, вважає рішення суду незаконним, і таким що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі із покликанням на норми матеріального права вказує, що позивач є особою що потерпіла внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 та перебуває на обліку у відповідача. Отримує пенсію по 2 групі інвалідності від захворювання, що пов`язані з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС з 14.03.1995 року, призначена відповідно до норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи». Відтак має отримувати пенсію по інвалідності та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, призначеної відповідно до ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вважає, що оскільки постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.05.2011 у справі №2а-4457/11 було зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у місті Ковелі Волинської області, починаючи з 01.04.2011 нарахувати та виплатити позивачу державну пенсію по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком на підставі статей 50, 54 Закону №796-XII, які обчислюються відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням виплачених сум, то подальше нарахування пенсій має також проводитися в розмірах встановлених положеннями ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи». Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове яким позовні вимого задовольнити повністю.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу та вважає, що судом першої інстанції було прийнято рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що позивач є особою, що потерпіла внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 . Перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по 2 групі інвалідності від захворювання, що пов`язані з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС з 14.03.1995 року, призначена відповідно до норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.05.2011 у справі №2а-4457/11, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2012, визнано дії Управління Пенсійного фонду України у місті Ковелі Волинської області протиправними та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у місті Ковелі Волинської області, починаючи з 01.04.2011 включно, нарахувати та виплатити позивачу державну пенсію по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком на підставі статей 50,54 Закону №796-XII, які обчислюються відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням виплачених сум.

06.07.2021 року представник позивача подав адвокатський запит про стан виконання постанови Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.05.2011 у справі №2а-4457/11.

15.07.2021 року Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повідомило що на виконання вказаної постанови суду позивачу 08.06.2011 проведено відповідний перерахунок пенсії з 01.04.2011. У липні 2011 виплачено новий розмір пенсії у сумі 6685,00 грн. та доплату у розмірі 17136,60 грн. за період з 01.04.20211 по 30.06.2011, всього на виконання рішення суду за період з 01.04.2011 по 31.10.2011 виплачено 46970,00 грн.

13.09.2021 року представник позивача направив відповідачу заяву, в якій просив здійснити позивачу перерахунок пенсії та виплату заборгованості з пенсії: основної щомісячної державної пенсії відповідно до частини 4 статті 54 Закону №796-XII у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у відповідності до статті 50 Закону №796-XII у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

22.09.2021 року Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повідомило представника позивача про те, що для проведення перерахунку пенсії позивачу, як особі з інвалідністю ІІ груп у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, немає підстав.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції керувався тим, що виплачуючи позивачу державну пенсію по інвалідності та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, передбачені статтями 50, 54 Закону № 796-XII, у порядку та розмірах, встановлених Порядком № 1210, відповідач діяв правомірно та, відповідно, жодним чином не порушив законні права й інтереси позивачки щодо належного соціального забезпечення.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-XII) визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Згідно зі ст. 49 Закону № 796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 50 Закону № 796-XII (в редакції від 09.07.2007 згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах:

- інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком;

- інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком;

- інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Стаття 54 Закону № 796-XII визначала, що особам, віднесеним до категорії 1 та у зв`язку з втратою годувальника, зокрема, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими:

по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком;

по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком;

по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком;

дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в подальшому законодавець неодноразово делегував Кабінету Міністрів України повноваження щодо визначення порядку та розміру доплати до пенсії, додаткової та державної пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на відповідний календарний рік.

Так, зокрема, Законом України ,,Про внесення змін до Закону України ,,Про Державний бюджет України на 2014 рік, який набрав чинності 03.08.2014, доповнено Розділ «Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» пунктом 67, якими встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення».

Крім цього, 28.12.2014 прийнято Закон України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», пунктом 9 Прикінцевих положень якого встановлено, що норми і положення, зокрема, статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Також, Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» № 79-VIII від 28.12.2014, який набув чинності 01.01.2015, розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз наведених вище правових норм надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.

Тобто, з 03.08.2014 Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок № 1210), яким визначені мінімальні розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, а також розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачу призначено пенсію по інвалідності ІІ групи відповідно до норм Закону № 796-XII.

Також встановлено та не заперечується сторонами, що нарахування та виплата позивачу додаткової та державної пенсій, передбачених ст. ст. 50, 54 Закону України ,,Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснювалися у відповідності до Порядку № 1210.

Отже, за встановлених обставин, в контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що виплачуючи позивачу додаткову та державну пенсії, що передбачені ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у порядку та розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідач діяв правомірно, тобто жодним чином не порушив законні права та інтереси позивачки щодо належного соціального забезпечення.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, а також державної пенсії особам, віднесеним до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі 8 (вісім) мінімальних пенсій за віком, починаючи з 11.04.2021, є безпідставними, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 313, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року у справі № 140/11350/21 -без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 27 травня 2022 року