Справа № 420/21461/21
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2022-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУВП 44069166, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправним та скасування податкових-повідомлень рішень,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 08 листопада 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУВП 44069166, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5), в який позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області за № -1533 від 01.06.2021 р. за 2021 рік на суму 257 492, 43 грн. про визначення суми податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб;

- визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області № -1533/2020 від 06.09.2021 р. за 2020 рік на суму 150 203,91 грн. про визначення суми податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб;

- визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області № -1533/2019 від 06.09.2021 р. за 2019 рік на суму 150 203,91 грн. про визначення суми податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб;

- визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області № -1533/2018 від 06.09.2021 р. за 2018 рік на суму 150 203,91 грн. про визначення суми податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб.

Ухвалою суду від 15 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, розпочате підготовче провадження.

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 з 12.03.2004 року зареєстрований як фізична особа підприємець та перебуває на податковому обліку Врадіївського ДПІ ГУ ДПС у Миколаївській області. З 01.01.2012 року по 31.12.2020 року здійснював діяльність на спрощеній системі оподаткування друга група зі ставкою 20 % та з 01.10.2021 року є платником єдиного податку на другій групі зі ставкою 20 %.

Позивач зазначив, що у його приватній власності перебуває земельна ділянка площею 1, 326 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення в Одеській області, на якій знаходиться база відпочинку, де позивач здійснює свій основний вид підприємницької діяльності - діяльність інших засобів тимчасового розміщення.

Позивач отримав оскаржувані податкові повідомлення рішення про визначення грошового зобов`язання з земельного податку.

Позивач не погоджується з такими податковими повідомленнями рішень, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки відповідачем не надано належних та достатніх доказів, на підставі яких здійснений розрахунок земельного податку та контролюючим органом не враховано, що позивач як платник єдиного внеску звільняється від сплати земельного податку у зв`язку з використанням земельної ділянки для провадження господарської діяльності.

Окрім того, позивач звернув увагу, що розрахунки земельного податку були здійснені відповідачем з використанням показників, які не відповідають дійсності та спростовуються відомостями з відкритих державних джерел інформації.

Позивач зазначив, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру та базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації.

Так, згідно з отриманого позивачем Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель району від 27.08.2021 року, нормативно грошова оцінка (НГО) земельної ділянки станом на 01.01.2021 року становить 6 866 464, 61 грн., але з листа відповідача від 07.09.2021 року слідує, що земельний податок за спірний період 2018-2021 рр. розраховано з використанням нормативно грошової оцінки у розмірі 8 583 080,76 грн.

Крім того, позивач вважає, що не може слугувати базою для обчислення земельного податку за земельну ділянку, НГО визначена станом на 2021 р. для періоду 2018-2020 роки. Нормами Податкового кодексу України та чинним законодавством не передбачено перерахування розміру нормативної грошової оцінки за минулі роки, виходячи із нового розміру нормативної грошової оцінки.

Також позивач зазначив, що рішення про затвердження ставок земельного податку на 2018 рік та на 2020 рік було прийняте Сичавською сільською радою Лиманського району Одеської області не у строки передбачені п. 12.3.5. ст. 12 Податкового кодексу України.

Крім того, позивачем наголошено, що відповідачем не враховано, що відповідно до п. 52-4 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України не нараховується та не сплачується за період з 01 березня по 31 березня 2020 року плата за землю (у тому числі земельний податок).

До суду 07 грудня 2021 року (вхід. № 68819/21) від Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, зазначивши, що відповідно до даних листа Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Відділу у Лиманському районі № 97-15-0.220-1608 від 07.06.2021 грошову оцінку земельної ділянки під кадастровим номером :01:008:0005 8 583 080, 76 грн.

Власники землі та землекористувачі сплачують сплату за землю з дня виникнення права власності або права користування, а контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків не пізніше закінчення 1095 днів.

Тому у зв`язку з відсутністю нарахувань за земельний податок за минулі роки, Головним управлінням ДПС в Одеській області сформовано ППР за період з 2018-2021 роки.

Відповідач також зазначив, що ОСОБА_1 перебував на спрощеній системі оподаткування з 01.07.2018 року по 31.12.2018року, з 01.07.2019 року по 31.12.2019 року, з 01.07.2020 року, з 01.01.2021 року є платником на загальній системі оподаткування, що враховано контролюючим органом при перерахунку земельного податку та нараховано його за сім місяців перебування на загальній системі оподаткування, окрім податкового повідомлення рішення за 2021 рік, оскільки не було надано до контролюючого органу відомості щодо перебування позивача станом на 2021 рік на спрощеній системі оподаткування.

Ухвалою суду від 09 грудня 2021 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

До суду 27 січня 2022 року та 12 травня 2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, зазначивши, зокрема, що відповідно до п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України, контролюючі органи зобов`язані видавати платникові до 01 липня поточного року податкове повідомлення-рішення, та до податкових повідомлень рішень не було надано розрахунки. Те, що позивач з 01.12.2012 року по 31.12.2020 року здійснював діяльність на спрощеній системі оподаткування друга група зі ставкою 20 %, з 01.10.2021 року знову став платником єдиного податку на другій групі зі ставкою 20 % підтверджено витягами з реєстру платників єдиного податку.

Заперечення на відповідь на відзив від відповідача до суду не надходили.

Ухвалою суду, що занесено до протоколу підготовчого провадження від 10 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 02 березня 2022 року.

Проте у зв`язку з веденням воєнного стану в Україні, судове засідання, призначене на 02 березня 2022 року не відбулося та не призначено дату наступного судового засідання через існуючу загрозу життю та здоров`ю людей.

До суду 04 травня та 10 травня 2022 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 10 травня 2022 року заяву представника позивача про розгляд справи у письмовому провадженні задоволено та продовжено розгляд справи № 420/21461/21 у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів в адміністративній справі

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено паспортом громадянина України серія № НОМЕР_2 (а.с. 13).

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа підприємець з 12.03.2004, основний вид економічної діяльності: діяльність інших засобів тимчасового розміщування (а.с. 14-15).

Сторонами не заперечується, що позивач є власником земельної ділянки площею 1,316 га за цільовим призначенням (07.01) для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:008:0005, на який знаходиться база відпочинку, де позивач здійснює основний вид підприємницької діяльності.

Суд встановив, що Головним управлінням ДПС в Одеській області прийняті податкові повідомлення рішення:

від 01.06.2021 року № -1533, яким позивачу нараховано зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2021 рік в розмірі 257492, 43 грн. (а.с. 16).

від 01.06.2021 року № 694742-1-2406-1533, яким позивачу нараховано зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2020 рік в розмірі 257492, 43 грн. (а.с. 17).

від 01.06.2021 року № 694742-2-2406-1533, яким позивачу нараховано зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2019 рік в розмірі 257492, 43 грн. (а.с. 18).

від 01.06.2021 року № 694742-3-2406-1533, яким позивачу нараховано зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2018 рік в розмірі 257492, 43 грн. (а.с. 19).

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДПС в Одеській області із заявою щодо нарахованого земельного податку, на яку отримав листом за № 24249/6/15-32-24-06-06 від 07.09.2021 року відповідь, в якій повідомлено, що належить перерахунку земельний податок за 2018 - 2020 роки з урахуванням місяців перебування ФОП ОСОБА_1 на спрощеній системі оподаткування. Так, у листі повідомлено, що згідно з бази даних інформаційної системи ДПС ФОП ОСОБА_1 перебував на спрощеній системі оподаткування з 01.07.2018 року по 31.12.2018 року, з 01.07.2019 року по 31.12.2019 року, з 01.07.2020 року по 31.12.2020 року, з 01.01.2021 року є платником загальної системи оподаткування. Тому листом повідомлено платника податку, що сформовані податкові повідомлення рішення від 01.06.2021 року № 694742-1-2406-1533 за 2020 рік, від 01.06.2021 року № 694742-2-2406-1533 за 2019 рік, від 01.06.2021 року № 694742-3-2406-1533 за 2018 рік скасовано, а суми податкового зобов`язання з земельного податку за 2018-2020 роки підлягає перерахунку, а податкове повідомлення рішення від 01.06.2021 року № -1533 за 2021 рік залишається без змін (а.с. 20-24).

Суд встановив, що Головним управлінням ДПС в Одеській області сформовано нові податкові повідомлення -рішення:

№ -1533/2020 від 06.09.2021 р. за 2020 рік на суму 150 203,91 грн. податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб (а.с. 25);

№ -1533/2019 від 06.09.2021 р. за 2019 рік на суму 150 203,91 грн. податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб (а.с. 26);

№ -1533/2018 від 06.09.2021 р. за 2018 рік на суму 150 203,91 грн. податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб (а.с. 27).

Відповідно до Витягу № 071 з реєстру платників єдиного податку, ФОП ОСОБА_1 з 01.10.2021 року переведений на спрощену систему оподаткування (а.с. 28).

Також відповідно до витягів з реєстру платників єдиного податку, що надані до позову суд встановив, що ФОП ОСОБА_1 з 01.07.2018 року, з 01.07.2019 року, з 01.07.2020 року переведений на спрощену систему оподаткування 2 групи (а.с. 29-31).

Додатково суд встановив, що відповідно до рішення Сичавської сільської ради Лиманського району Одеської області від 10.08.2017 № 265-УІІ «Про затвердження ставок земельного податку на 2018 рік», ставка податку на 2018 рік за землі громадської забудови (землі, які використовуються для розміщення готелів, об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, будівель ринкової інфраструктури та інших будівель громадської забудови) 3 %.

Відповідно до рішення Сичавської сільської ради Лиманського району Одеської області від 02 липня 2018 року № 385-УІІ «Про затвердження ставок земельного податку», ставка податку на 2019 рік за землі громадської забудови (землі, які використовуються для розміщення готелів, об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, будівель ринкової інфраструктури та інших будівель громадської забудови) 3 %.

Відповідно до рішення Сичавської сільської ради Лиманського району Одеської області від 08 липня 2019 року № 543-УІІ «Про затвердження ставок земельного податку», ставка податку на 2020 рік за землі громадської забудови (землі, які використовуються для розміщення готелів, об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, будівель ринкової інфраструктури та інших будівель громадської забудови) 3 %.

Згідно з рішення Сичавської сільської ради від 18.06.2020 року № 649-УІІ про встановлення ставок земельного податку, ставка податку на 2021 рік за землі громадської забудови (землі, які використовуються для розміщення готелів, об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, будівель ринкової інфраструктури та інших будівель громадської забудови) 3 %.

Відповідно до даних листа Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Відділу у Лиманському районі № 97-15-0.220-1608 від 07.06.2021 грошову оцінку земельної ділянки під кадастровим номером :01:008:0005 становить 8 583 080, 76 грн.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги належать задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з пп. 15.1 -15.2 ст. 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 36.1 ст. 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до ппп. 269.1.1.1. пп. 269.1.1. п. 269.1. ст. 269 ПК України, платниками плати за землю є: 269.1.1. платники земельного податку: 269.1.1.1. власники земельних ділянок, земельних часток (паїв).

Сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки і, відповідно, є платником плати за землю.

Відповідно до ст. 285 ПК України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік (п. 285.1. ст. 285 ПК України); базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців) (п. 285.2. ст. 285 ПК України).

Згідно з пп. а п. 286.1. ст. 286 ПК України, підставою для нарахування земельного податку є: дані державного земельного кадастру.

Відповідно до п. 286.5. ст. 286 ПК України, нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

Позивач зазначає, що він звільнений від сплати земельного податку, оскільки з 01.12.2012 року по 31.12.2020 року він здійснював діяльність на спрощеній системі оподаткування друга група зі ставкою 20 %, з 01.10.2021 року знову став платником єдиного податку на другій групі зі ставкою 20 %, що підтверджено витягами з реєстру платників єдиного податку.

Відповідач у свою чергу зазначив, що при здійсненні перерахунку земельного податку контролюючим органом було враховано період, коли позивач перебував на спрощеній системі оподаткування.

Надаючи оцінку цим доводам сторін, суд виходить із застосування такого законодавства.

Відповідно до п. 291.2. ст. 292 ПК України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою (п. 291.3 ст. 291 ПК України).

Відповідно до п. 294.1. ст. 294 ПК України, податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік.

Згідно з п. 294.3. ст. 294 ПК України, для суб`єктів господарювання, які перейшли на сплату єдиного податку із сплати інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, перший податковий (звітний) період починається з першого числа місяця, що настає за наступним податковим (звітним) кварталом, у якому особу зареєстровано платником єдиного податку, і закінчується останнім календарним днем останнього місяця такого періоду.

Для зареєстрованих в установленому порядку фізичних осіб - підприємців, які до закінчення місяця, в якому відбулася державна реєстрація, подали заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для першої або другої групи, перший податковий (звітний) період починається з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому особу зареєстровано платником єдиного податку (п. 294.4. ст. 294 ПК України).

Відповідно до пп. 298.1.1. п. 298.1. ст. 298 ПК України, для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу за місцем податкової адреси заяву.

Відповідно до п. 297.1. ст. 297 ПК України, платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів: 4) податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм), позичку, на іншому праві користування) та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Аналогічне положення передбачене п. 281.3. ст. 281 ПК України, відповідно до якого від сплати податку звільняються на період дії єдиного податку четвертої групи власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі за умови передачі земельних ділянок та земельних часток (паїв) в оренду платнику єдиного податку четвертої групи.

Водночас, якщо право на пільгу по земельному податку у платника виникає протягом року, то він звільняється від сплати податку починаючи з місяця, що настає за місяцем, у якому виникло це право. У разі втрати права на пільгу протягом року податок сплачується починаючи з місяця, що настає за місяцем, у якому втрачено це право (п. 284.2 ст. 284 Кодексу).

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що нарахування контролюючими органами сум земельного податку фізичним особам проводиться пропорційно періоду, протягом якого такі фізичні особи не користувались пільгами

Відповідно до витягів з реєстру платників єдиного податку, що надані до позову суд встановив, що ФОП ОСОБА_1 з 01.07.2018 року, з 01.07.2019 року, з 01.07.2020 року переведений на спрощену систему оподаткування 2 групи (а.с. 29-31), тобто ОСОБА_1 перебував на спрощеній системі оподаткування з 01.07.2018 року по 31.12.2018 року, з 01.07.2019 року по 31.12.2019 року, з 01.07.2020 року, та з 01.01.2021 року був платником на загальній системі оподаткування.

Тому суд доходить висновку, що контролюючим органом правомірно нараховано позивачу за сім місяців перебування на загальній системі оподаткування земельний податок за 2018-2020 роки та правомірно нараховано земельний податок за 2021 рік, оскільки на час винесення податкового повідомлення рішення за № -1533 від 01.06.2021 р. за 2021 рік на суму 257 492, 43 грн. позивач перебував на загальній системі оподаткування та був позбавлений пільги щодо звільнення від сплати земельного податку. Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до Витягу № 071 з реєстру платників єдиного податку, ФОП ОСОБА_1 лише з 01.10.2021 року був переведений на спрощену систему оподаткування (а.с. 28), тобто після винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 286.5 ст. 286 ПК України, платники плати за землю мають право письмово або в електронній формі засобами електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) звернутися до контролюючого органу за своїм місцем реєстрації у контролюючих органах або за місцем знаходження земельних ділянок, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), для проведення звірки даних щодо:

розміру площ та кількості земельних ділянок, земельних часток (паїв), що перебувають у власності та/або користуванні платника податку;

права на користування пільгою зі сплати податку з урахуванням положень пунктів 281.4 і 281.5 цієї статті;

розміру ставки земельного податку;

нарахованої суми плати за землю.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником плати за землю на підставі оригіналів відповідних документів або належним чином засвідчених копій таких документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, а також у разі зміни розміру ставки плати за землю контролюючий орган, до якого звернувся платник плати за землю, проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення разом з детальним розрахунком суми податку. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Суд зазначає, що суду не надані докази того, що після подачі заяви про перехід на спрощену систему оподаткування з 01.10.2021 року позивач звертався до контролюючого органу про зміну розміру земельного податку. Тому суд доходить висновку, що відповідачем правомірно винесено податкове повідомлення рішення за 2021 рік.

Таким чином, наведені доводи позивача щодо перебування його на спрощеній системі оподаткування і, відповідно, звільнення від сплати земельного податку, відхиляються судом.

Щодо посилання позивача на те, що рішення про затвердження ставок земельного податку на 2018 рік та на 2020 рік було прийняте Сичавською сільською радою Лиманського району Одеської області не у строки передбачені п. 12.3.5. ст. 12 Податкового кодексу України, суд зазначає таке.

Згідно з п. 274.1 ст. 274 ПК України, ставка податку за земельні ділянки, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Відповідно до пп. 12.3.4. п. 12.3. ст. 12 ПК України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 25 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

У разі якщо до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування місцевих податків та/або зборів, сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків та/або зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки та/або збори справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування таких місцевих податків та/або зборів (пп. 12.3.5. п. 12.3. ст. 12 ПК України).

Суд встановив, що відповідно до рішення Сичавської сільської ради Лиманського району Одеської області від 10.08.2017 № 265-УІІ «Про затвердження ставок земельного податку на 2018 рік», ставка податку на 2018 рік за землі громадської забудови (землі, які використовуються для розміщення готелів, об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, будівель ринкової інфраструктури та інших будівель громадської забудови) 3 %. Відповідно до рішення Сичавської сільської ради Лиманського району Одеської області від 02 липня 2018 року № 385-УІІ «Про затвердження ставок земельного податку», ставка податку на 2019 рік за землі громадської забудови (землі, які використовуються для розміщення готелів, об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, будівель ринкової інфраструктури та інших будівель громадської забудови) 3 %. Відповідно до рішення Сичавської сільської ради Лиманського району Одеської області від 08 липня 2019 року № 543-УІІ «Про затвердження ставок земельного податку», ставка податку на 2020 рік за землі громадської забудови (землі, які використовуються для розміщення готелів, об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, будівель ринкової інфраструктури та інших будівель громадської забудови) 3 %. Згідно з рішення Сичавської сільської ради від 18.06.2020 року № 649-УІІ про встановлення ставок земельного податку, ставка податку на 2021 рік за землі громадської забудови (землі, які використовуються для розміщення готелів, об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, будівель ринкової інфраструктури та інших будівель громадської забудови) 3 %.

Таким чином, лише у 2017 році Сичавської сільської ради було прийнято рішення до 15 липня, але це не суперечило закону на час його прийняття.

Так, відповідно до пп. 12.3.5. п. 12.3. ст. 12 ПК України, в редакції № 909-VIII від 24.12.2015 чинної на час прийняття рішення Сичавської сільської ради Лиманського району Одеської області від 10.08.2017 № 265-УІІ, у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Тобто приписами ПК України не було встановлено строку, до якого слід прийняти відповідне рішення.

Таким чином, суд доходить висновку, що наведені посилання позивача є безпідставними та відхиляються судом.

Щодо розміру нормативної грошової оцінки, яка була застосована контролюючим органом для розрахунку земельного податку ФОП ОСОБА_1 за 2018-2021 роки, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 271.1. ст. 271 ПК України, базою оподаткування є: 271.1.1. нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; 271.1.2. площа земельної ділянки, нормативну грошову оцінку якої не проведено.

База оподаткування по земельних частках (паях) визначається згідно із даними земельних ділянок, на які фізичні особи мають право як власники земельних часток (паїв), з урахуванням підпунктів 271.1.1 та 271.1.2 цього пункту.

Статтями 1, 18 Закону України від 11.12.03р. №1378-IV «Про оцінку земель» (надалі - Закон №1378-IV) установлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, проводиться незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій». За результатами нормативної грошової оцінки земель складається технічна документація.

Відповідно до ст.ст.15, 20, 23 Закону України від 11.12.03р. №1378-IV «Про оцінку земель» підставою для проведення оцінки земель, у тому числі нормативної грошової оцінки земельних ділянок, є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Виготовлена технічна документація нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

За результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр), відповідно до п.1 Положення про зазначений орган, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15.

Згідно з п.2-1 Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.95р. №213, чинна на час нарахування земельного податку, дані за результатами проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель, що видається територіальним органом Держгеокадастру за місцезнаходженням земельної ділянки у строк, що не перевищує трьох робочих днів з дати надходження відповідної заяви.

Таким чином, належним джерелом даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки є саме витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, який виданий територіальним органом Держгеокадастру за місцем розташування земельної ділянки, або в силу норми ст.15 Закону України «Про Державний земельний кадастр», - відомості з Державного земельного кадастру про нормативну грошову оцінку станом на відповідну дату. При цьому, безпосередньо контролюючий орган не наділений повноваженнями на встановлення та зміну нормативної грошової оцінки земельних ділянок самостійно (в тому числі окремих її складових).

Матеріалами справи підтверджено, що контролюючим органом нараховано земельний податок ФОП ОСОБА_1 на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель району наданої Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області Відділу у Лиманському районі № 97-15-0.220-1608 від 07.06.2021, відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки під кадастровим номером :01:008:0005 станом на 01.01.2021 року становить 8 583 080, 76 грн. (а.с. 64).

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем правомірно винесене податкове повідомлення рішення № -1533 від 01.06.2021 р. за 2021 рік на суму 257 492, 43 грн., та відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування цього податкового повідомлення рішення.

Однак, суд встановив, що вказана нормативна грошова оцінка земельної ділянки під кадастровим номером :01:008:0005 станом на 01.01.2021 року 8 583 080, 76 грн. була застосована контролюючим органом й при нарахуванні земельного податку за 2018-2020 роки.

Як зазначалось вище, відповідно до п. 286.5. ст. 286 ПК України, нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

Тобто контролюючий орган має нараховувати земельний податок фізичним особам щороку до 01 липня поточного року, відповідно, має бути застосована нормативна грошова оцінка поточного року чи з проведеною індексацією на поточний рік.

Суд вважає, що контролюючий орган не міг застосовувати нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 01.01.2021 року за попередні роки, оскільки такі дані не відповідають дійсній грошовій оцінки земельної ділянки під кадастровим номером :01:008:0005 станом на 01.01.2018, 01.01.2019, 01.01.2020 роки.

Враховуючи вищевикладені та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що контролюючим органом протиправно здійснено нарахування земельного податку на підставі грошової оцінки земельної ділянки станом на 01.01.2021 року за 2018-2020 роки, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкове-повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області № -1533/2020 від 06.09.2021 р. за 2020 рік на суму 150 203,91 грн. про визначення суми податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб; № -1533/2019 від 06.09.2021 р. за 2019 рік на суму 150 203,91 грн. про визначення суми податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб; № -1533/2018 від 06.09.2021 р. за 2018 рік на суму 150 203,91 грн. про визначення суми податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб, є правомірними та належать задоволенню.

Щодо посилання позивача на те, що відповідачем не враховані положення п. 52-4 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, суд зазначає, що такі доводи є правомірними.

Так, підрозділ 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено новим пунктом 524: Не нараховується та не сплачується за період з 1 березня по 31 березня 2020 року плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, та використовуються ними в господарській діяльності.

Отже, законодавчо передбачено звільнення власників земельних ділянок та постійних землекористувачів від сплати земельного податку, а орендарів земель державної і комунальної власності (орендодавцями яких є відповідні органи місцевого самоврядування чи органи виконавчої влади) від сплати орендної плати за такі земельні ділянки, за березень 2020 року. При цьому таке звільнення передбачено лише для земельних ділянок, що використовуються ними в господарській діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вище встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкове-повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області № -1533/2020 від 06.09.2021 р. за 2020 рік на суму 150 203,91 грн. про визначення суми податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб; № -1533/2019 від 06.09.2021 р. за 2019 рік на суму 150 203,91 грн. про визначення суми податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб; № -1533/2018 від 06.09.2021 р. за 2018 рік на суму 150 203,91 грн. про визначення суми податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб, є правомірними та належать задоволенню. В решті позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову частково довів, з посиланням на відповідні докази, правомірність свого рішення, а тому позовні вимоги належать задоволенню частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, судовий збір належить стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 4 506, 11 грн.

У зв`язку з тим, що судові витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз в цій справі відсутні, жодні судові витрати не належать стягненню з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУВП 44069166, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправним та скасування податкових-повідомлень рішень,- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області № -1533/2020 від 06.09.2021 р. за 2020 рік на суму 150 203,91 грн. про визначення суми податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб.

Визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області № -1533/2019 від 06.09.2021 р. за 2019 рік на суму 150 203,91 грн. про визначення суми податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб.

Визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області № -1533/2018 від 06.09.2021 р. за 2018 рік на суму 150 203,91 грн. про визначення суми податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 4 506, 11 грн. (чотири тисячі п`ятсот шість гривень 11 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко