Справа № 200/11081/21
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2022-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року справа №200/11081/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду (суддя в І інстанції Хохленков О.В.) від 03 листопада 2021року у справі № 200/11081/21 (повне судове рішення складено 03 листопада 2021 року в м. Слов`янську) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Управління) при призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по не зарахуванню до його страхового та пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи з 01.10.2018 по 30.03.2021 на підприємстві ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», а також по не зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи з 26.08.1988 по 31.03.1997 на підприємстві «Управління по монтажу, демонтажу и ремонту ГШО п/о «Селидіввугілля» і з 23.01.2009 по 07.06.2009 на підприємстві ТОВ «Донбасвуглерозробка», а також по незастосуванню до нього особливостей пенсійного забезпечення, передбачених статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» № 345-VI;

зобов`язати Управління зарахувати до страхового стажу та до пільгового стажу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України, період роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) у ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», а також до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 26.08.1988 по 31.03.1997 на підприємстві «Управління по монтажу, демонтажу и ремонту ГШО п/о «Селидіввугілля» і з 23.01.2009 по 07.06.2009 на підприємстві ТОВ «Донбасвуглерозробка» та провести позивачеві перерахунок пенсії згідно з нормами статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» № 345-VI з 14 травня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог наведено, що позивач 14.05.2021 через особистий кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України звернувся до Управління із заявою про призначення пенсії згідно з нормами частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Рішенням від 20.05.2021 № 40 Управління призначило пенсію за віком на пільгових умовах згідно з нормами частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 14.05.2021 року.

10 червня 2021 року через веб-портал електронних послуг Управління подано клопотання про надання інформації щодо пенсійного забезпечення, у тому числі щодо стажу (страхового, пільгового), урахованого Управлінням на час призначення пенсії з 14.05.2021. Просив зазначити періоди роботи, які не зараховано до пільгового й до страхового стажу, та причини, з яких їх не зараховано до відповідного стажу. Також просив надати інформацію щодо застосування особливостей пенсійного забезпечення згідно з Законом України № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі -Закон № 345-VI)

Своїм листом від 08.07.2021 № 6783-6251/Г-15/8-0500/21 Управління зазначило, що страховий стаж розрахований за даними трудової книжки та згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу, який врахований по 30.09.2018 і складає 25 років 11 місяців 3 дні.

До пільгового стажу відповідачем не зараховано періоди роботи:

з 26.08.1988 по 31.03.1997 на підприємстві "Управління по монтажу, демонтажу і ремонту ГШО п/о "Селидіввугілля" через відсутність довідок, які підтверджують пільговий характер роботи;

з 06.04.1998 по 19.10.2001 на підприємстві ВП «Шахта «Курахівська» через відсутність довідок, які підтверджують пільговий характер роботи;

з 23.01.2009 по 07.06.2009 на підприємстві ТОВ "Донбасвуглерозробка" через відсутність довідок, які підтверджують пільговий характер роботи;

01.10.2018 по 29.03.2021 на підприємстві ВП "Шахта 1-3 "Новогродівська" ДП "Селидіввугілля" через відсутність сплати єдиного соціального внеску. З огляду на викладені обставини позивач просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправними дії Управління про не зарахування до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 періоду роботи з 01.10.2018 по 30.03.2021 на підприємстві ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», з 26.08.1988 по 31.03.1997 на підприємстві «Управление по монтажу, демонтажу и ремонту ГШО п/о «Селидовуголь» та з 23.01.2009 по 07.06.2009 на підприємстві ТОВ «Донбасвуглерозробка», а також по незастосуванню особливостей пенсійного забезпечення, передбачених статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» № 345- VI;

зобов`язано Управління зарахувати до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України, період роботи з 01.10.2018 по 30.03.2021 у ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», з 26.08.1988 по 31.03.1997 на підприємстві «Управление по монтажу, демонтажу и ремонту ГШО п/о «Селидовуголь» та з 23.01.2009 по 07.06.2009 на підприємстві ТОВ «Донбасвуглерозробка» та провести перерахунок пенсії згідно з нормами статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» № 345- VI з 14 травня 2021 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги наведено що, позивачу призначено пенсію за віком відповідно ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач, через свого представника, звернувся зі зверненням до управлінням, щодо встановлення обставин призначення пенсії.

Щодо не зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 26.08.1988 по 31.07.1997 року на підприємстві «Управление по монтажу, демонтажу и ремонту ШО п/о Селидовуголь» та з 23.01.2009 по 07.06.2009 на підприємстві ТОВ «Донбасвуглерозробка», Управління зазначає наступне.

Довідки, уточнюючі пільговий характер роботи за періоди роботи з 26.08.1988 по 31.07.1997 року на підприємстві «Управление по монтажу, демонтажу и ремонту ШО п/о Селидовуголь» та з 23.01.2009 по 07.06.2009 на підприємстві ТОВ «Донбасвуглерозробка», позивачем не були надані.

Зазначені обставини унеможливлюють зарахувати до пільгового стажу вищезазначені періоди роботи позивача.

Щодо не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 01.10.2018 по 30.03.2021 на підприємстві ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», управління зазначає.

Управління зазначає, що згідно «Індивідуальних відомостей про застраховану особу» (Форма ОК-5) ОСОБА_1 встановлено, що за періоди роботи з 01.10.2018 по 30.03.2021 страхові внески не сплачувалися.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання управління здійснити перерахунок пенсії позивачу з урахуванням положень ст.8 Закону № 345-VI, Управління зазначає, що на підставі наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу встановлено, що на день звернення за перерахунком пенсії стаж на підземних роботах позивача складає Список №1 - шахтарі - 10 років 2 дні замість необхідних 15-ти років, передбачених Законом № 345-VI.

На підставі викладеного, Управління просить задовольнити апеляційну скаргу, та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (стаття 1).

Указом Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IХ, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення в Україні правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя і здоров`я та забезпечення безпеки суддів і працівників апарату суду, зазначена постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів справи.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданого 26.09.2018 року, РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 (а.с.11-13).

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке є юридичною особою , 84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3 та суб`єктом владних повноважень.

Згідно трудової книжки НОМЕР_3 ОСОБА_1 :

з 26.08.1988 по 31.03.1997 позивач працював на підприємстві «Управление по монтажу, демонтажу и ремонту ГШО п/о «Селидовуголь» електрослюсарем Ш-го розряду з повним робочим днем у шахті, з 01.12.1989 присвоєний IV-й розряд. Звільнений з 31.03.1997 на підставі статті 40 КЗпП України, у зв`язку із ліквідацією підприємства. На підтвердження чого свідчать записи за №№7-9.

з 23.01.2009 по 07.06.2009 працював у ТОВ "Донбасвуглерозробка" підземним прохідником 5-го розряду з повним робочим днем у шахті. Звільнений з 07.06.2009 на підставі статті 38 КЗпП України за власним бажанням. На підтвердження чого свідчать записи за №№ 18-19.

з 23 січня 2013 року по теперішній час позивач працює у ВП "Шахта 1-3 "Новогродівська" ДП "Селидіввугілля" підземним прохідником 5-го розряду з повним робочим днем у шахті.

На підтвердження пільгового характеру роботи позивач надав довідку ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» від 29.03.2021 № 57 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Згідно з цією довідкою: « ОСОБА_1 працює повний робочий день у ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» за період з 23.01.2013 по теперішній час виконував гірничі роботи з видобування кам`яного вугілля підземним способом за професією прохідник підземний дільниці ПР-5, з повним робочим днем під землею».

На підтвердження роботи в «Управлении по монтажу, демонтажу и ремонту ГШО п/о «Селидовуголь» за період з 26.08.1988 по 31.03.1997 свідчать архівні довідки від 04.02.2021 № 66-18, від 04.02.2021 № 66-17, а також архівний витяг з наказу про атестацію робочого місця від 04.02.2021 № 66-17/1.

Згідно «Індивідуальних відомостей про застраховану особу» (Форма ОК-5) в частині спірного періоду роботи ОСОБА_1 , з 01.10.2018 року по 30.04.2021 року на підприємстві ВП «Шахта «Україна ДП «Селидіввугілля» страхові внески не сплачувались.

Разом з тим, відповідно до відомостей по спеціальному стажу (за наявності даних) та в частині спірного періоду роботи ОСОБА_1 , з 01.10.2018 року по 30.04.2021 року, посади на яких працював останній відносяться до Списку №1 згідно коду підстав для обліку спец стажу (ЗП3014А2).

Вважаючи неправомірними дії відповідача щодо:

не зарахування до страхового стажу та до пільгового стажу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, періоду роботи з 01.10.2018 по 31.03.2021 на підприємстві ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» через відсутність сплати єдиного внеску.

не зарахування до пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, періоду роботи з 26.08.1988 по 31.03.1997 на підприємстві «Управление по монтажу, демонтажу и ремонту ГШО п/о «Селидовуголь» через відсутність довідок, які підтверджують пільговий характер роботи.

не зарахування до пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, періоду роботи з 23.01.2009 по 07.06.2009 на підприємстві ТОВ «Донбасвуглерозробка» через відсутність довідок, які підтверджують пільговий характер роботи.

незастосування особливостей пенсійного забезпечення, передбачених статтею 8 Закону № 345-VI, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України "Про пенсійне забезпечення".

Як передбачено Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України (його територіальні органи) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Одними з основних завдань Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; керівництво та управління солідарною системою загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; призначення (перерахунок) пенсій, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до покладених завдань і функцій, саме Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень у сфері правовідносин щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому згідно з вимогами частини 2 ст. 4 КАС України їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

Як вже встановлено судом, та зазначено вище, відповідачем до страхового та пільгового стажу не зараховано період роботи з 01.10.2018 року по 30.03.2021 року на підприємстві ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» через відсутність сплати страхових внесків за вказаний період до Державної податкової служби України та пільгової довідки підприємства.

Згідно абз.1 ч.1 ст.24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч.2 ст.24 Закону №1058).

За приписами ч.6 ст.20 Закону № 1058-IV страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (Закону № 1058-IV).

Згідно з п.10 ч.1 ст.1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI) страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Зокрема ч.1 ст.4 Закону № 2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.

Як передбачено частиною 2 ст. 25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Податковим кодексом України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку (п. 171.1 ст. 171).

Згідно ч.1 ст.16 Закону № 1058-IV застрахована особа має право, зокрема, отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі; вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, у тому числі в судовому порядку.

За змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Таким чином суд наголошує, що обов`язок по сплаті страхових внесків не може обмежувати права робітника на отримання пенсійних виплат.

Поряд з цим, статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як вже було вказано вище, позивач, згідно трудової книжки з 23 січня 2013 року по теперішній час працює у ВП "Шахта 1-3 "Новогродівська" ДП "Селидіввугілля" підземним прохідником 5-го розряду з повним робочим днем у шахті.

Професія, за якою працює позивач в підземних умовах протягом повного робочого дня, є провідною професією, входить до Списку № 1.

Крім трудової книжки, на підтвердження пільгового характеру роботи позивачем надано довідку ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» від 29.03.2021 № 57 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Згідно з цією довідкою: « ОСОБА_1 працює повний робочий день у ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» за період з 23.01.2013 по теперішній час виконував гірничі роботи з видобування кам`яного вугілля підземним способом за професією прохідник підземний дільниці ПР-5, з повним робочим днем під землею».

Разом з тим, як зазначено вище відповідно до довідки (Форма - ОК-5) індивідуальні відомості про застраховану особу щодо відомостей по спеціальному стажу в частині спірних періодів роботи позивач з 01.10.2018 року по 30.03.2021 року, посади на яких працював останній відносяться до Списку №1 згідно коду підстав для обліку спец стажу (ЗП3014А2).

Відповідно робота позивача з 01.10.2018 року по 30.03.2021 року у ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» підлягає зарахуванню до страхового та пільгового стажу.

Щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи: з 26.08.1988 по 31.03.1997 на підприємстві «Управление по монтажу, демонтажу и ремонту ГШО п/о «Селидовуголь» та з 23.01.2009 по 07.06.2009 на підприємстві ТОВ "Донбасвуглерозробка" через відсутність довідок, які підтверджують пільговий характер роботи, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Відповідно до положень статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Нормами ст.114 Закону № 1058-IV визначається порядок та умови призначення пенсі за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до п. 1 цієї статті, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

За приписами ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За приписами ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що в тих випадках, коли у трудовій книжці немає відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах чи за вислугою років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зазначену довідку видає підприємство, установа чи організація, де працювала особа. Якщо підприємство в стадії ліквідації, то уточнюючу довідку надає ліквідатор або його правонаступник на підставі первинних документів за час виконання робіт.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці та в тих випадках, коли такий пільговий стаж виник до 21 серпня 1992 року. Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом №1788(статті 13, 62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Отже, правова норма статті 62 вказаного Закону, передбачає, що основним документом для підтвердження стажу роботи є трудова книжка і лише при її відсутності, або відповідних записів у ній, стаж підтверджується згідно із Порядком, затвердженим Постановою КМУ № 637.

Згідно з записами в трудовій книжці серія НОМЕР_3 у період з 26.08.1988 по 31.03.1997 року позивач працював на підприємстві «Управление по монтажу, демонтажу и ремонту ГШО п/о «Селидовуголь» електрослюсарем Ш-го розряду з повним робочим днем у шахті, з 01.12.1989 присвоєний IV-й розряд. Звільнений з 31.03.1997 на підставі статті 40 КЗпП України, у зв`язку із ліквідацією підприємства. На підтвердження чого свідчать записи за №№7-9.

У період з 23.01.2009 по 07.06.2009 працював у ТОВ "Донбасвуглерозробка" підземним прохідником 5-го розряду з повним робочим днем у шахті. Звільнений з 07.06.2009 на підставі статті 38 КЗпП України за власним бажанням. На підтвердження чого свідчать записи за №№ 18-19.

У даному випадку наявні правові підстави зазначати, що робота за професією електрослюсар підземний та прохідник підземний, за якими позивач працював у періоди з 26.08.1988 по 31.03.1997 та з 23.01.2009 по 07.06.2009, є пільговою роботою за Списком № 1, такою, що визначає на особливості пенсійного забезпечення згідно з вимогами статті 8 Закону № 1058-IV.

Крім трудової книжки, на підтвердження роботи в «Управлении по монтажу, демонтажу и ремонту ГШО п/о «Селидовуголь» за період з 26.08.1988 по 31.03.1997 свідчать архівні довідки від 04.02.2021 № 66-18, від 04.02.2021 № 66-17, а також архівний витяг з наказу про атестацію робочого місця від 04.02.2021 № 66-17/1, які були надані відповідачеві разом з заявою про призначення пенсії.

З огляду на наведене, суд зазначає, що записи у трудовій книжці підтверджують характер роботи у періоди з 26.08.1988 по 31.03.1997 на підприємстві «Управление по монтажу, демонтажу и ремонту ГШО п/о «Селидовуголь» і з 23.01.2009 по 07.06.2009 у ТОВ "Донбасвуглерозробка" до пільгового стажу, що надають право включення вищевказаних періодів роботи до пільгового стажу.

Враховуючи викладене, відповідач, не врахувавши пільговий стаж позивача на посадах, що віднесені до Списку № 1, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Управління зарахувати до страхового стажу та до пільгового стажу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України, період роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.10.2018 по 30.03.2021 у ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», а також до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 26.08.1988 по 31.03.1997 на підприємстві «Управление по монтажу, демонтажу и ремонту ГШО п/о «Селидовуголь» і з 23.01.2009 по 07.06.2009 на підприємстві ТОВ «Донбасвуглерозробка» та провести позивачеві перерахунок пенсії згідно з нормами статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» № 345- VI з 14 травня 2021 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону 345-VI дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно зі статтею 8 цього Закону мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 % середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Як слідує зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Натомість, у даному випадку суд не вважає повноваження відповідача, як дискреційні, оскільки відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24 березня 1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Також, суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ підлягає застосуванню судами як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд, з метою ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги шляхом зобов`язання Управління зарахувати до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України, період роботи з 01.10.2018 по 30.03.2021 у ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», з 26.08.1988 по 31.03.1997 на підприємстві «Управление по монтажу, демонтажу и ремонту ГШО п/о «Селидовуголь» та з 23.01.2009 по 07.06.2009 на підприємстві ТОВ «Донбасвуглерозробка» та провести перерахунок пенсії згідно з нормами статті 8 Закону № 345-VI з 14 травня 2021 року. Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи наведене у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що у спірних правовідносинах встановлено порушення відповідачем прав позивача, тому позовні вимоги є необґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вона підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у справі № 200/11081/21 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 31 травня 2022 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук