Справа № 580/1468/22
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2022-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1468/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Шевченко Е.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 березня 2022 року, суддя Гаврилюк В.О., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом у якому, з урахуванням заяви 16.03.2022 про уточнення позову, просив:

1. визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо незарахування до стажу держслужби періодів роботи:

- з 15 листопада 1967 року до 5 листопада 1969 року - строкова військова служба у збройних силах СРСР. Всього 1 рік 11 місяців 21 день;

- з 1 вересня 1971 року по 30 червня 1976 року - навчання у вищому учбовому закладі - Українській сільськогосподарській академії (м. Київ) на кафедрі військової підготовки. Всього 2 роки 5 місяців 1 день;

- з 1 листопада 1978 року по 7 червня 1983 року - робота (військова служба) у органах державної безпеки (ДБ). Всього 4 роки 7 місяців 7 днів;

-з 1 березня 1984 року по 1 квітня 1992 року - начальник 1 відділу, начальник РСО НДІ "Акорд" (м. Черкаси). Всього 8 років 1 місяць;

- з 20 травня 1993 року по 31 липня 2008 року - робота на посаді державного службовця в Черкаській митниці Державної митної служби України. Всього 15 років 2 місяців 12 днів, із яких відповідачем не враховано 2 місяців 12 днів;

2. визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію державного службовця і відмови у призначенні, нарахуванні і виплаті з 30 листопада 2022 року пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках від 21 січня 2022 року;

3. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до стажу роботи на державній службі періоди роботи:

- з 15 листопада 1967 року до 5 листопада 1969 року - строкова військова служба у збройних силах СРСР. Всього 1 рік 11 місяців 21 день;

-з 1 вересня 1971 року по 30 червня 1976 року - навчання у вищому учбовому закладі - Українській сільськогосподарській академії (м. Київ) на кафедрі військової підготовки. Всього 2 роки 5 місяців 1 день;

-з 1 листопада 1978 року по 7 червня 1983 року - робота (військова служба) у органах державної безпеки (ДБ). Всього 4 роки 7 місяців 7 днів;

-з 1 березня 1984 року по 1 квітня 1992 року - начальник 1 відділу, начальник РСО НДІ "Акорд" (м. Черкаси). Всього 8 років 1 місяць;

- з 20 травня 1993 року по 31 липня 2008 року - робота на посаді державного службовця в Черкаській митниці Державної митної служби України. Всього 15 років 2 місяців 12 днів, із яких відповідачем не враховано 2 місяців 12 днів;

4. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити і здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 21 січня 2022 року пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках виданих Черкаською митницею від 30 листопада 2021 .

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що в порушення вимог законодавства відповідач не зарахував до стажу державної служби позивача періоди проходження строкової військової служби у збройних силах СРСР, навчання у вищому учбовому закладі - Українській сільськогосподарській академії (м. Київ) на кафедрі військової підготовки, періоди роботи (військової служби) у органах державної безпеки (ДБ) та начальника 1 відділу, начальника РСО НДІ "Акорд" (м. Черкаси), а період роботи на посаді державного службовця в Черкаській митниці Державної митної служби України зарахований відповідачем без врахування 2 місяців 12 днів. Оскільки станом на 01.05.2016 мав стаж на посаді державної служби більше 20 років, а на момент звернення за переведенням на інший вид пенсії йому виповнилося 62 роки, то він має право на пенсію відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу", однак відповідач протиправно не здійснив переведення на таку пенсію.

Відповідно до ухвали судді Черкаського окружного адміністративного суду від 23.02.2022 розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 24 березня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не прийняття рішення за заявою позивача від 21.01.2022.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.01.2022 та прийняти рішення з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким визнати неправомірними дії ГУ ПФУ в Черкаській області щодо відмови у призначенні пенсії державного службовця та зобов`язати ГУ ПФУ в Черкаській області призначити та здійснити нарахування й виплату з 21 січня 2022 року пенсію державного службовця у розмірі 60% від заробітку, зазначеного у довідках про зарплату, виданих Черкаською митницею від 21 січня 2022 як особі, що набула стажу державної служби більше 20 років на момент вступу в дію ЗУ «Про державну службу»

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що у січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління із заявою, в якій зазначив, що у зв`язку з набуттям 62 років відмовляється від призначеної у 2008 році пенсії за віком та просив призначити йому пенсію державного службовця в порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993.

Листом № 1257-529/М-03/8-2300/22 від 17.02.2022 Головне управління повідомило позивача, що згідно з документами пенсійної справи із 16.07.2008 йому призначено пенсію за віком відповідно до Закону 3723 згідно із статтею 588 Митного кодексу України. На 01.05.2016 позивач не займає посаду державної служби та мав 15 років стажу працівника митниці, а тому підстави для призначення пенсії відповідно до Закону № 889 відсутні.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу" № 889 VIII від 10.12.2015 року, день набрання чинності 01.05.2016 р. (далі Закон № 889-VІІІ).

Відповідно до п. 2 розд. XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VІІІ з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16. 12. 1993 р. (далі Закон № 3723-ХІІ) крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п.п. 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розд. XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VІІІ передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-ІV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Таким чином, відповідно до чинних законодавчих актів, пенсії державним службовцям призначаються відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII "Про державну службу" за умов: досягнення ними пенсійного віку, наявності відповідного страхового стажу (35 років для чоловіків) та, не менше ніж 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 24 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України незалежно від факту роботи на державний службі станом на 1 травня 2016 року.

Стаж державної служби, до набрання чинності Закону № 889-VІІІ обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 р. № 283 (далі - Порядок № 283).

Як зазначив позивач, відповідач не зарахував до стажу державної служби відповідних періодів його військової служби та протиправно не призначив пенсію відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ.

Задовольняючи частково позовні вимоги та зобов`язуючи відповідача повторно розглянути заяву позивача, суд першої інстанції вказав, що у листі № 1257-529/М-03/8-2300/22 від 17.02.2022 відповідач не вказав які саме періоди роботи чи військової не було зараховано до стажу державної служби відповідних періодів.

Окрім того, відповідач не вказав, підстави для відмови у призначенні пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ, а також обґрунтування в частині дотримання позивачем сукупності вимог, визначених ст. 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІ, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

Як убачається із листа Головного управління ПФУ в Черкаській області від 17.02.2022 пенсійний орган зазначив, що станом на 01.05.2016 позивач не займав посаду державної служби та мав 15 років стажу працівника митної служби.

Таким чином, відповідач не заперечував наявність у позивача служби в митниці у 15 років.

Проте, як зазначено у даному листі, виходячи з вимог Закону №3723, оскільки на час виходу на пенсію, позивач не працював на державній службі, у нього відсутній відповідних стаж, який повинен становити у такому випадку 20 років. Тому підстави для призначення пенсії позивачу відповідно до Закону №889 відсутні.

Із трудової книжки позивача вбачається, що з 01.03.1984 по 01.04.1992 року він працював в РСО НДІ «Акорд» всього 8 років 1 місяць. З 20 травня 1993 по 31 липня 2008 року працював на посаді державного службовця в Черкаській митни ці Державної митної служби України, всього стаж роботи 15 років 2 місяці 12 днів.

Окрім того,з 15 листопада 1967 року по 05 листопада 1969 року позивач проходив строкову службу у ЗС СРСР, що становить 1 рік 11 місяців 21 день.

З 01 вересня 1971 року по 30 червня 1976 року позивач навчався на денному відділенні у вищому учбовому закладі Українська сільськогосподарська академія. Половина строку навчання на денному відділенні становить 2 роки 5 місяців 1 день.

З 01 листопада 1978 року по 07 червня 1983 року позивач перебував на військовій службі в органах Державної безпеки колишнього СРСР, всього 4 роки 7 місяців 7 днів.

З приводу зарахування до страхового стажу періоду навчання на денному відділенні вищого учбового закладу, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058 встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфіковано обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За умовами частини 4 статті 24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків передбачених цим Законом.

Зважаючи на визначення поняття страхового стажу наведене у ст. 1 Закону №1058, головною підставою для віднесення того чи іншого періоду діяльності до страхового стажу є те чи підлягала протягом нього особа державному соціальному страхуванню та чи сплачувались особою (або уповноваженими суб`єктами) відповідні внески згідно із законодавством, що діяло раніше.

Згідно з пунктом «д» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до пункту «е» статті 3 Закону №1788 право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти.

На час навчання позивача порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію за віком регулювався Постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року №590 «Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій» (далі - Порядок).

Підпунктом «і» пункту 109 цього Порядку визначено, що крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також «навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.д.), партійних школах, совпартшколах, школах профрухів, на робфаках, перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі. При призначенні пенсій по старості періоди вказані у підпункті «і» зараховуються в стаж при умові, що цим періодам передувала робота в якості робітника чи службовця, або служба в складі Військових сил СРСР.

Згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України та статтею 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Це означає, що трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами тільки у випадках відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Під час навчання позивача діяли норми Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162 пункт 2.15 якої передбачав, що студентам, особам, які навчаються, аспірантам та клінічним ординаторам, що мають трудові книжки, учбовий заклад (науковий заклад) вносить запис про час навчання на денних відділеннях (в тому числі підготовчих) вищих і середніх спеціальних учбових закладах, в партійних школах і школах профруху. Підставою для таких записів є накази учбового закладу (науковий заклад) про зарахування або відрахування студента, особи, яка навчається, аспіранта, клінічного ординатора.

Положення аналогічного змісту збережено і у Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженій Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993.

Водночас, колегія суддів зазначає, що законодавство колишнього СРСР і чинне законодавство України передбачають зарахування періоду проходження військової служби до різних видів трудового стажу.

Зокрема, Законом СРСР від 12 липня 1967 р. № 1950-VII «Про загальний військовий обов`язок» і Положенням про пільги для військовослужбовців, військовозобов`язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх сімей, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 17 лютого 1981 р. № 193, було передбачено зарахування часу перебування громадян на дійсній військовій службі у Збройних Силах СРСР до загального трудового стажу, безперервного трудового стажу та стажу роботи за спеціальністю.

Окрім того, факт проходжененя військової служби позивачем в ЗС колишнього СРСР з 11.1967 по 11.1969 та в органах КДБ колишнього СРСР з 01.11.1978 по 07.06.1983 підтверджується долученою до справи копією військового квитка позивача.

У ч. 1 ст. 2 Закону від 25 березня 1992 р. № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» зазначено, що час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Таким чином, як навчання на денному відділенні у вищому навчальному закладі позивача, так і служба у Збройних Силах колишнього СРСР, в Комітеті Держбезпеки колишного СРСР входить до стажу роботи позивача, у т.ч. і для обчислення стажу державної служби.

Із довідки Черкаської митниці від 21.01.2022 року № 7.27/12/10/244 убачається, що стаж державної служби ОСОБА_1 складає 21 рік 09 місяців 10 днів в т.ч.: військова служба - 01 рік 11 місяців 21 день; служба в КДБ - 04 роки 07 місяців 07 днів; проходження служби в Черкаській митниці - 15 років 02 місяці 12 днів.

Відповідач не заперечує наявного у позивача стажу державної служби 15 років, про що зазначає у листі від 17.02.2022.

Проте, відповідачем невірно було пораховано стаж державної служби позивача у митниці, а саме не 15 років, а 15 років 02 місяці 12 днів, а саме з 20.05.1995 по 31 липня 2008 року.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що дії пенсійного органу щодо незарахування до стажу держслужби позивача періодів роботи:

- з 15 листопада 1967 року до 5 листопада 1969 року - строкова військова служба у збройних силах СРСР. Всього 1 рік 11 місяців 21 день;

- з 1 вересня 1971 року по 30 червня 1976 року - навчання у вищому учбовому закладі - Українській сільськогосподарській академії (м. Київ) на кафедрі військової підготовки. Всього 2 роки 5 місяців 1 день;

- з 1 листопада 1978 року по 7 червня 1983 року - робота (військова служба) у органах державної безпеки (КДБ). Всього 4 роки 7 місяців 7 днів;

- з 20 травня 1993 року по 31 липня 2008 року - робота на посаді державного службовця в Черкаській митниці Державної митної служби України. Всього 15 років 2 місяців 12 днів, із яких відповідачем не враховано 2 місяців 12 днів є протиправними, а тому позовні вимоги про визнання дій щодо незарахування до стажу державної служби та зобов`язання зарахувати до стажу державної служби вищезазначених періодів підлягають задоволенню.

Щодо періоду роботи з 1 березня 1984 року по 1 квітня 1992 року - начальник 1 відділу, начальник РСО НДІ "Акорд" (м. Черкаси), всього 8 років 1 місяць, то в даному випадку колегія суддів вважає, що позивач повинен надати до пенсійного органу більш детальні документи для вирішення питання, чи входить даний період роботи до обчислення стажу державного службовця.

Що стосується питання зобов`язання відповідача призначити та здійснити нарахування й виплату з 21 січня 2022 року пенсії, то колегія суддів вважає ці вимоги передчасними, з огляду на те, що відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю відповідно стажу роботи 20 років.

Проте, у матеріалах справи відсутні дані проте, у який саме спосіб відповідач обчислював стаж роботи і чому саме обчислив його у 15 років.

У даному випадку належним способом захисту прав позивача з огляду на вищевстановлені обставини є зобов`язання відповідача повторно розглянути питання про призначення пенсії позивачу з урахуванням вищевикладених доводів суду та з урахуванням того, що судом встановлено наявність у позивача трудового стажу, який підлягає включенню до стажу з якого обчислюєтьсяч пенсія державної служби.

Таким чином, належним способом захисту прав позивача у даному випадку з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу щодо прийняття рішення про призначення пенсії, з огляду на вищевстановлені обставини є зобов`язання відповідача повторно розглянути питання про призначення пенсії державного службовця позивачу відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» згідно поданої заяви.

Щодо нових позовних вимог, зазначених позивачем у апеляційній скарзі, то колегія суддів не приймає їх до уваги, так як вони різняться з заявленими позовними вимогами у позові .

Стаття 296 КАС України містить форму та зміст апеляційної скарги.

Водночас, зазначена норма закону не передбачає можливості викладення в апеляційній скарзі скаржником нових позовних вимог, їх зміну чи уточнення.

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної скарги переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими дорказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріально права або норм процесуального права, а тому рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судово рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити його.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 березня 2022року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення наступного змісту.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області щодо незарахування до стажу державної служби ОСОБА_1 для призначення пенсії періодів роботи:

- з 15 листопада 1967 року до 5 листопада 1969 року - строкова військова служба у збройних силах СРСР, всього 1 рік 11 місяців 21 день;

- з 1 вересня 1971 року по 30 червня 1976 року - навчання у вищому учбовому закладі - Українській сільськогосподарській академії (м. Київ), всього 2 роки 5 місяців 1 день;

- з 1 листопада 1978 року по 7 червня 1983 року - робота (військова служба) у органах державної безпеки (ДБ), всього 4 роки 7 місяців 7 днів;

- з 20 травня 1993 року по 31 липня 2008 року - робота на посаді державного службовця в Черкаській митниці Державної митної служби України, всього 15 років 2 місяці 12 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 для призначення пенсії періодів роботи:

- з 15 листопада 1967 року до 5 листопада 1969 року - строкова військова служба у Збройних силах СРСР, всього 1 рік 11 місяців 21 день;

- з 1 вересня 1971 року по 30 червня 1976 року - навчання у вищому учбовому закладі - Українській сільськогосподарській академії (м. Київ), всього 2 роки 5 місяців 1 день;

- з 1 листопада 1978 року по 7 червня 1983 року - робота (військова служба) у органах державної безпеки (ДБ), всього 4 роки 7 місяців 7 днів;

- з 20 травня 1993 року по 31 липня 2008 року - робота на посаді державного службовця в Черкаській митниці Державної митної служби України, всього 15 років 2 місяці 12 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 січня 2022 року щодо призначення пенсії державного службовця відповідно до Закону України «Про Державну службу» та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України з урахуванням поданих ним всіх документів та зазначеного рішення суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.