Справа № 463/14307/21
Суддя: Волоско І. Р.
Дата ухвалення: 2022-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 травня 2022 року Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді Волоско І.Р.
секретар судового засідання Береза П.Р.
за участю представника позивача Михалевського Ю.Р.
Позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Свої вимоги мотивує тим, що 06.12.2021 інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції ГУ НП у Львівській області Солодовніком В.Г. винесена постанова серії «ЕАО» №5119062 від 06.12.2021 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої на ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 20 400,00 грн за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Вказує, що не вчиняв порушення, зазначеного в оскаржуваній постанові, розгляд справи відбувався формально, без дотримання встановленого чинним законодавством порядку розгляду таких справ та з порушенням і незабезпеченням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У зв`язку з цим просить позов задовольнити.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11.05.2022 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі.
Від представника Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив позов та підтримав оспорювану постанову. Крім того, просить проводити розгляд справи за відсутності відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, керуючись принципами верховенства права та законності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів в їх сукупності, які є у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом встановлено, що 06.12.2021 інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції ГУ НП у Львівській області Солодовніком В.Г. винесено постанову серії ЕАО №5119062 від 06.12.2021 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої на ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 20 400,00 грн. за ч. 4 ст. 126 КУпАП (а.с.8).
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_2 06.12.2021 о 23:47 год. керував транспортним Dacia Sandero (р.н.з. НОМЕР_1 ), будучи позбавленим права на керування транспортним засобом, чим порушив п.2.1.а ПДР України».
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно ст. 222 КУпАП до компетенції уповноважених працівників Національної поліції віднесено розгляд адміністративних порушень, передбачених ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Частиною 4 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Відповідно до п.2.1.а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Отже наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 , в розумінні ст. 251 КУпАП, відповідачем не надано. Не спростовані відповідачем і твердження позивача про те, що останній своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, вимог Правил дорожнього руху не порушував.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.ст. 73,76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частина 2 цієї ж статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Щодо вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, то слід зазначити, що у справі відсутні достатні докази, які б підтверджували дану обставину.
При цьому, як вбачається з відповіді 04.02.2022 року на адвокатський запит, 28.09.2021 у зв`язку із складенням протоколу серії «ААБ» №294208 щодо ОСОБА_2 за ст. 130 КУпАП, інспектором патрульної поліції було вилучено його посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 від 28.09.2021 року.
Згідно ч.1 ст. 265-1 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, поліцейський тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення, і видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Про тимчасове вилучення посвідчення водія робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.
06.12.2021 року, на момент зупинки транспортного засобу Dacia Sandero (р.н.з. НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 мав при собі дійсний тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами від 28.09.2021.
Позивач зазначає, що не вчиняв порушення, зазначеного в оскаржуваній постанові, оскільки станом на 06.12.2021 на його адресу не надходила копія постанови Личаківського районного суду м. Львова від 28.10.2021 та в будь-який інший спосіб не вручалась йому, а також він не отримував будь-яких викликів УПП у Львівській області для здачі (вилучення) тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами чи повідомлень про його недійсність.
У зв`язку із цим, ОСОБА_2 правомірно вважав, шо має право на керування транспортними засобами до закінчення строку дії тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами або до його вилучення.
Доказів, які б спростовували такі твердження позивача, суду не надано.
Таким чином, суд вважає, що відсутність доказів вручення ОСОБА_2 постанови Личаківського районного суду м. Львова від 28.10.2021, а також виклику ОСОБА_2 до УПП у Львівській області для вилучення в нього тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами та наявність при ньому дійсного тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами від 28.09.2021, свідчать про відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність вини позивача і вважає, що оскаржувана ним постанова підлягає скасуванню, а тому позов підлягає до задоволення.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Крім того, понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме сплачений судовий збір в розмірі 454 гривні, підлягає стягненню на користь позивача згідно з вимогами ч.1 ст.139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 19, 77, 90, 242, 243, 246 КАС України, суд, -
адміністративний позов задовольнити.
Постанову інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Головного управління національної поліції у Львівській області Солодовнікова Віталія Генадійовича серії ЕАО №5119062 від 06.12.2021 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн за ч.4 ст.126 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.
Стягнути з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 454 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя І.Р.Волоско