Справа № 240/20204/21
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2022-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2022 року м. Житомир справа № 240/20204/21

категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Операвного командування північ (в/ч НОМЕР_1 ) про визнання неправомірною відмову, скасування протоколу, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

визнати неправомірною відмову оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ( військова частина НОМЕР_1 ) у встановленні статусу учасника бойових дій, яка виражена у пункті 329 розділу IV Протоколу № 5 засідання комісії оперативного командування "Північ" Сухопутних військ Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, від 09 квітня 2020 року.

скасувати Протокол засідання комісії оперативного командування "Північ" Сухопутних військ Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, № 5 від 09 квітня 2020 року, в частині у встановленні статусу учасника бойових дій.

зобов`язати оперативне командування "Північ" Сухопутних військ Збройних Сил України встановити статус учасника бойових дій та видати посвідчення встановленого зразка.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він з березня 2014 по березень 2015 проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 , яка була залучена для виконання завдань в зоні проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей. Проте, незважаючи на участь в АТО, статус учасника бойових дій відповідач відмовляється встановити.

Відповідач надав відзиві на позов, в якому просить відмовити у його задоволенні, оскільки позивач не має права на отримання статусу учасника бойових дій, з огляду на те, що в зоні АТО він не перебував 30 календарних днів.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач за мобілізацією був призваний на військову службу та зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 згідно наказу від 22.03.2014 №80 з 22.03.2014.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 31.03.2015 №80 позивача виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Рішенням Житомирського окружного адміністративно суду від 07.08.2018, залишеним без змін Сьомим апеляційним адміністративним судом від 15.01.2019 у справі №806/2031/18 позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_3 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, - задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_3 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) щодо неподання документів, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 (ідн. номер НОМЕР_4 ), перелік яких визначено Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 до комісії, утвореної в Міністерстві оборони України.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_3 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) надати ОСОБА_1 (ідн. номер НОМЕР_4 ) документи, передбачені Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413, для отримання статусу учасника бойових дій.

За наслідками проведення службового розслідування тво командира в/ч НОМЕР_2 по факту не включення в першій половині серпня 2014 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника клубу військової частини НОМЕР_2 до наказів щодо осіб, які перебували у складі сил та засобів, залучалися та брали безпосередню участь в АТО на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення з метою виконання службових (бойових) завдань, складено акт від 05.04.2019.

Зазначеним актом запропоновано визнати факт участі в бойових діях старшого лейтенанта ОСОБА_1 в період з 09 серпня по 13 серпня 2014 року у складі військової частини польова пошта НОМЕР_3 під час проведення АТО на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення з метою виконання службових (бойових) завдань . Для вирішення питання про надання статусу учасника бойових дій копію матеріалів даного службового розслідування направити за належністю.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 від 18.03.2020 №269, ОСОБА_1 в період з 09 серпня 2014 по 13 серпня 2014 безпосередньо брав участь у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Відповідно до витягу з протоколу №5 засідання комісії оперативного командування "Північ" Сухопутних військ Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 09.04.2020 відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій у з в"язку з відсутністю підстав на день розгляду відповідно до законодавства України.

Позивач вважає , таку відмову протиправною, тому звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правовий статус ветеранів війни визначає Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551).

Відповідно до ст. 4 Закону №3551-XII (редакція, чинна на час участі в АТО) ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно зі ст. 5 Закону №3551 учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно із пунктом 19 частини 1 статті 6 Закону №3551-XII учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, а також працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення у порядку, встановленому законодавством.

Частиною 2 статті 6 Закону № 3551-XII встановлено, що порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначає Кабінет Міністрів України.

Процедуру надання та позбавлення статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, та категорії таких осіб визначає Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413 (далі - Порядок №413).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 413 встановлено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є: документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).

Згідно пункту 5 Порядку № 413 встановлено, що рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається, зокрема, комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС.

Згідно з положеннями пункт 6 Порядку № 413, для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники установ, закладів у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або установи, закладу розташоване безпосередньо у районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками установ, закладів подаються на розгляд комісії у місячний строк після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або установи, закладу чи призначення їх на відповідні посади.

Пунктом 8 Порядку № 413 передбачено, що у випадку неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником установи, закладу до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії.

Безпосередня участь позивача в антитерористичній операції з 09.08.2014 по 13.08.2014 підтверджена довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 18.03.2020 №269.

Разом з тим, відповідач вважає, що відсутні підстави для надання позивачу статусу учасника бойових дій у зв`язку із залученням останнього до проведення антитерористичної операції на строк, менше ніж 30 календарних днів.

Оцінюючи правомірність такої відмови, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до п.2-1 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (в редакції, чинній станом від 16.09.2016 року, та доповненого цим пунктом постановою Кабінету Міністрів України №602 від 08.09.2016 року) статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення. Особам, які брали участь у виконанні бойових (службових) завдань в умовах безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, у проведенні розвідувальних заходів, що підтверджено оперативним штабом з управління антитерористичною операцією, а також які отримали поранення, контузії, каліцтва, що унеможливило подальше виконання ними відповідних завдань (крім випадків необережного поводження із зброєю та ухилення від військової служби шляхом самокалічення або шляхом симуляції хвороби), статус учасника бойових дій надається незалежно від кількості днів залучення їх до проведення антитерористичної операції.

Водночас станом на серпень 2014, коли позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції, законодавством не було встановлено будь-яких обмежень щодо строку залучення до проведення антитерористичної операції для встановлення статусу учасника бойових дій.

Редакція п.2 Порядку у серпні 2014 була викладена наступним чином: "Статус учасника бойових дій надається: військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, особам рядового і начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції; працівникам підприємств, установ та організацій, які залучалися і брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення".

Згідно статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як зазначено у пункті 2 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 09.02.1999 року №1-рп/99, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Відтак, суд вважає, що на позивача не розповсюджується вимога щодо 30 денного перебування в зоні АТО, оскільки останній проходив службу до внесення змін до Порядку № 413, з огляду на що, доводи відповідача зданого приводу безпідставні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 09.06.2021 у справі 809/891/17.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач при прийнятті рішення щодо надання статусу учасника бойових дій позивачу мав керуватися редакцією Порядку №413, яка діяла в 2014 році, оскільки, право на отримання статусу учасника бойових дій у нього виникло до внесення змін до Порядку №413, на які посилається відповідач .

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно прийнято рішення оформлене витягом з протоколу № 5 від 09.04.2020, яким позивачу відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року Справа "Руїз Торіха проти Іспанії" (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Таким чином, з метою належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути документи щодо надання позивачу статусу учасника бойових дій та прийняти рішення про надання статусу учасника бойових дій і видати відповідне посвідчення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити у повному обсязі.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Оперативного командування "Північ" Сухопутних військ Збройних Сил України (в/ч НОМЕР_1 ) (вул.Шевченка, 57, м.Чернігів, 14030, код ЄДРПОУ 26616313) про визнання неправомірною відмову, скасування протоколу, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Оперативного командування "Північ" Сухопутних військ Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, оформлене протоколом № 5 від 09.04.2020 про відмову ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій.

Зобов"язати Оперативне командування "Північ" Сухопутних військ Збройних Сил України повторно розглянути документи щодо надання статусу учасника бойових дій та прийняти рішення про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій і видати відповідне посвідчення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос