Справа № 160/23217/21
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 травня 2022 року Справа № 160/23217/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши у письмовому провадженні заяву представника відповідача-1: Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Леонова Олександра Валерійовича про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» до відповідача-1: Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, відповідача-2: Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про стягнення заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість та стягнення пені,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства Південний гірничо-збагачувальний комбінат (далі - позивач або АТ «ПІВДГЗК») до відповідача-1: Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - відповідач-1), відповідача-2: Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (далі - відповідач-2 або ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області), в якій позивач просить суд:

- стягнути з Державного бюджету України на користь Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на рахунок відкритий в АТ «УКРСИББАНК» IBAN НОМЕР_1 заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за вересень 2016 року у сумі 261 140,80 грн. ;

- стягнути з Державного бюджету України на користь Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» () на рахунок відкритий в AT «УКРСИББАНК» IBAN НОМЕР_1 пеню в розмірі 197 250,74 грн. за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за вересень 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на дату звернення позивача до суду з цим адміністративним позовом, виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року у справі №804/63/17 не виявляється за можливе. Так, відповідно до рішення Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби зобов`язано надати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів Головному управлінню Державної казначейської служби у Дніпропетровській області висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету на рахунок АТ «ПІВДГЗК» за вересень 2016 року у сумі 261 140,80 грн. Таким чином, судове рішення має бути виконано шляхом вчинення відповідних дій відповідачем - Офісом великих платників податків ДФС. Втім, внесення відповідних відомостей не виявляється за можливе. АТ «ПІВДГЗК» в порядку та у формі, передбачених пунктом 201.15 ст. 201 ПК України та Наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 «Про затвердження форми та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» (в редакції, що діяли на час виникнення спірних правовідносин), до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпро Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України (далі за текстом - СДПІ ОВП у м. Дніпро МГУ ДФС України) була подана податкова декларація з податку на додану вартість за вересень 2016 року (декларація № від 18.10.2016 року).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.11.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

20.12.2021 року на адресу суду від представника відповідача-2: Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області заперечує проти задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно п. 200.13 ст. 200 Податкового кодексу України на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів. Бюджетне відшкодування податку на додану вартість регламентується статтею 200 Податкового кодексу України, Порядком ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 №26 та Порядком інформаційної взаємодії Міністерства фінансів України з Державною фіскальною службою України та Державною казначейською службою України в процесі формування Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.03.2017 №326 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.03.2017 за №376/30244 (далі - Порядок № 326). Згідно зазначених нормативно-правових актів органи Казначейства перераховують кошти бюджетного відшкодування ПДВ платникам податку на підставі інформації з Реєстру про узгоджені суми бюджетного відшкодування, отриманої від Міністерства фінансів України в порядку та на умовах, визначених Протоколом №1 від 27.03.2017 про структуру та формат даних, що передаються та приймаються згідно порядку інформаційної взаємодії, до наказу Міністерства фінансів України від 03.03.2017 №326. При цьому, відповідно до пункту 55 підрозділу 2 «Особливості справляння податку на додану вартість» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України та абзацу 2 пункту 3 розділу III «Інформаційна взаємодія Мінфіну та Казначейства» Порядку № 326 таке перерахування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в межах коштів, наявних на єдиному казначейському рахунку, та з урахуванням ресурсної забезпеченості захищених, соціально спрямованих та пріоритетних видатків. При цьому, відповідно до правових актів, що регулюють процес бюджетного відшкодування ПДВ, Казначейство виступає лише виконавцем інформації з Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, отриманої від Міністерства фінансів України та перераховує кошти бюджетного відшкодування ПДВ платникам відповідно до даних, внесених до Реєстру Державною фіскальною службою України (реорганізовано в Державну податкову службу України). З набранням чинності 01.01.2017 Закону України від 21.12.2016 №1797-VІІІ Про внесення змін до Податкового кодексу України (Щодо покращення інвестиційного клімату в Україні), внесено зміни до ст.200 Податкового кодексу України, що регулює зокрема, порядок бюджетного відшкодування ПДВ. Також згідно із Законом від 21.12.2016 №1797-VІІІ Підрозділ 2 розділу XX ПК України доповнено пунктом 56, яким запроваджено формування Тимчасового реєстру про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету. Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 № 26 був затверджений Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі Порядок № 26), який, згідно з пунктом 3 Постанови, набирає чинності з 01.04.2017. При цьому, Постановою встановлено, що до набрання чинності Порядком бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість за заявами, включеними до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, сформованого згідно з пунктом 52 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, здійснюється у порядку, що діяв до 01.01.2017. Відповідно до пункту 4 Порядку № 26, орган ДФС вносить до Реєстру, зокрема, такі дані: дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі заява) на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість (далі податкова декларація) або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість (далі уточнюючий розрахунок) (в разі їх подання); суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; дату початку та закінчення проведення перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), в складі яких подана заява, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, та дату поданої до органу ДФС заяви у разі виникнення у платника податку необхідності змінити напрям узгодженого бюджетного відшкодування; дату складення та вручення платнику податку акта перевірки; суму узгодженого органом ДФС бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження. Таким чином, Реєстри заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, які діяли як до 01.04.2017, так і після цієї дати, передбачають його інформаційне наповнення, зокрема, внесення інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування, яка підлягає перерахуванню платнику податків, саме контролюючими органами. Щодо стягненні пені відповідач-2 також зазначає, що відповідно до п.200.23 ст.200 Податкового кодексу України, суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Позивачем заявлена позовна вимога щодо стягнення з Державного бюджету України на користь АТ Південний гірничо-збагачувальний комбінат пені в розмірі 197 250,74 грн. за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за період вересень 2016 року. Оскільки у випадку прийняття судом рішення на користь позивача, та у подальшому його виконанням, це призведе до значних втрат Державного бюджету України у зв`язку з стягненням коштів з Державного бюджету України. Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області заперечує проти задоволення позовних вимог АТ Південний гірничо-збагачувальний комбінат про стягнення пені в розмірі 197 250,74 грн. за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за період вересень 2016 року. Відповідно до п.23 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 стягувач, на користь якого прийняті судові рішення про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку, подає документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцем реєстрації стягувача в органі державної фіскальної служби. Орган Казначейства надсилає після надходження зазначених документів до органу державної фіскальної служби запит щодо визначення розміру залишку невідшкодованих з державного бюджету сум податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість бюджету з відшкодування такого податку. У разі коли на дату надходження виконавчого документа або у процесі його виконання розмір такого залишку зменшився, орган державної фіскальної служби узгоджує протягом п`яти робочих днів зазначений розмір із стягувачем, про що повідомляє органу Казначейства за встановленою формою. Після закінчення строку узгодження розміру зазначеного залишку орган Казначейства передає виконавчий документ та інші документи, необхідні для його виконання, до Казначейства. Казначейство здійснює в порядку черговості надходження виконавчих документів безспірне списання коштів державного бюджету в розмірі. встановленому судом або узгодженому органом державної фіскальної служби із стягувачем та перераховує такі кошти на рахунок стягувана, зазначений у виконавчому документі або його заяві про виконання рішення про стягнення коштів. Наказом Міністерства фінансів України від 09.03.2016 року №343 затверджено Порядок взаємодії органів Державної фіскальної служби України та органів Державної казначейської служби України у процесі судового розгляду та виконання рішень суду про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку, або стягнення митних платежів, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 квітня 2016 р. за N 496/28626 (далі Порядок 343). Відповідно до розділу III Порядку 343, у разі надходження до органів Казначейства оригіналу виконавчого документа суду його копія не пізніше наступного робочого дня після одержання передається до органу ДФС для забезпечення повноти контролю за правильністю відшкодування та формування довідки про суму залишку невідшкодованого податку на додану вартість за звітний період за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку (далі - Довідка). Згідно до п.2 Порядку 343, орган ДФС протягом п`яти робочих днів після одержання копії виконавчого документа направляє органу Казначейства Довідку. У разі якщо після одержання копії виконавчого документа або у процесі його виконання сума залишку невідшкодованого податку на додану вартість зменшилася, орган ДФС узгоджує протягом п`яти робочих днів таку суму зі стягувачем та не пізніше наступного робочого дня направляє органу Казначейства Довідку. Пунктом 4 Порядку передбачено, що орган Казначейства направляє Державній казначейській службі України оригінал виконавчого документа, Довідку (за наявності) та інші документи, які містять відомості, що стосуються виконання рішення про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та/або пені, у такі строки: за умови узгодження платником суми залишку невідшкодованого податку на додану вартість або, якщо сума, зазначена у Довідці, відповідає сумі, визначеній виконавчим документом, - протягом трьох робочих днів з дня надходження Довідки; у разі ненадходження узгодженої платником Довідки до органу Казначейства та/або неподання органом ДФС до суду заяви, зазначеної в абзаці першому пункту 3 цього розділу, - протягом десяти робочих днів з дня закінчення строку, визначеного у пункті 2 цього розділу; у разі подання органом ДФС до суду заяви, зазначеної в абзаці першому пункту 3 цього розділу, - протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня закінчення строку, визначеного у пункті 2 цього розділу. Відповідно до п.5 Державна казначейська служба України на підставі оригіналу виконавчого документа своїми розрахунковими документами протягом п`яти робочих днів з дня надходження до Державної казначейської служби України такого виконавчого документа (або після надходження документів, які свідчать про усунення обставин, що були підставою для зупинення (відкладення) безспірного списання коштів) перераховує кошти з рахунку обліку доходів державного бюджету на рахунок платника у сумі, визначеній виконавчим документом, або зазначеній платником у його заяві, або узгодженій платником з органом ДФС у Довідці.

05.01.2022 року Акціонерним товариством Південний гірничо-збагачувальний комбінат на адресу суду подано відповідь на відзив щодо позовної заяви відповідача-2, в якій позивач зазначив про безпідставність та необґрунтованість доводів Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 року вирішено здійснити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 21.02.2022 року 13 год. 30 хв. Витребувано від Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків належним чином засвідчену копію: витягу з Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, з якої вбачається відображення відповідачем 1 інформації про узгодженість бюджетного відшкодування АТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" за вересень 2016 року у розмірі 261 140, 80 грн. Зазначені документи слід було надати суду в строк до 18 лютого 2022 року (включно) на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (49089, м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля, буд. 4, електронна адреса ). Роз`яснено відповідачу, що надані до суду документи повинні бути надіслані позивачу, а докази такого направлення - надані до суду. Повідомлено, що письмові докази, які подаються до суду, повинні бути оформлені відповідно до вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема вони подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, а якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством, зокрема учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Судом попереджено про застосування заходів процесуального примусу у випадку невиконання вимог суду в частині надання витребуваних документів. Судом роз`яснено роз`яснює, що відповідно до частин 2, 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

21.02.2022 року усною ухвалою суду продовжено підготовче провадження у справі на 30 днів, оголошено перерву до 21.03.2022 року 10 год. 30 хв.

Також, 21.02.2022 року у судовому засіданні до суду від представника відповідача-1: Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Леонова Олександра Валерійовича до суду надійшла заява про залишення позову без розгляду. Аргументи даної заяви зводяться до того, що позивач відраховує строк порушення свого права від дати набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції по справі №804/63/17, тобто від 31 січня 2019 року. Відповідно, якщо рахувати строк на звернення до суду з адміністративним позовом з цієї дати, то встановлений КАСУ шестимісячний строк спливає 01.07.2019 року. Відповідно, з боку позивача має місце явний пропуск встановленого КАСУ шестимісячного строку на звернення до суду з адміністративним позовом, що відповідно до норм ст. 123 КАСУ є підставою для залишення позовної заяви без розгляду. Стосовно твердження позивача про те, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року у справі №804/63/17 набрало законної сили 31.01.2019 року відповідно до постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2019 року по справі №804/63/17. Таким чином, Відповідач зобов`язаний був виконати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2019 року, то контролюючий орган вбачає, що при відрахуванні строку на звернення до суду з адміністративним позовом від дати набрання рішенням суду апеляційної інстанції по справі №804/63/17, початком строку є 31.01.2019 року. Навіть якщо рахувати строк на звернення до суду з адміністративним позовом з цієї дати, то встановлений КАСУ шестимісячний строк спливає 01.07.2019 року, тоді як датовано одержану відповідачем позовну заяву 18.11.2021 року, а провадження у справі №160/23217/21 відкрито 26 листопада 2021 року. Відповідно, з боку позивача має місце явний пропуск встановленого КАСУ шестимісячного строку на звернення до суду з адміністративним позовом, що відповідно до норм ст. 123 КАСУ є підставою для залишення позовної заяви без розгляду. Відповідно до ч. 3 ст.123 КАСУ якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Таким чином, відповідач-1 вважає, що з боку позивача має місце явний факт пропуску встановленого ст. 122 КАСУ строку на звернення до суду з адміністративним позовом, тоді як Відповідач-2 не отримував від позивача будь-яких даних щодо подання ним клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, що згідно ч. 3 ст.123 КАСУ є підставою для залишення позовної заяви без розгляду. Пунктом 56 підрозділу 2 розділу XX ПК України передбачено, що до 1 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету. Зміст вказаної норми дає підстави для висновку, що Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування повинен був запрацювати до 01 лютого 2017 року. Отже, 02 січня 2017 року є днем, коли позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів у зв`язку з нестворенням Тимчасового реєстру заяв про повернення сумі бюджетного відшкодування та невнесенням до Реєстру заяви про повернення узгодженої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість. Відповідно строк звернення до суду сплинув 02 січня 2020 року.

17.03.2022 року на адресу суду від представника відповідача-1: Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків надійшов відзив на позовну заяву, в якому Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків заперечує проти задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Порядок визначення суми ПДВ, що підлягає відшкодування з Державного бюджету України та строки проведення розрахунків регламентовано ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ зі змінами та доповненнями (далі - ПКУ). Відповідно підпункту "б" пункту 200.4 статті 200, підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200і.З статті 200і ПКУ на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку. Заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість вважаються суми податку, не відшкодовані платникам протягом строку визначеного статтею 200 ПКУ (пункт 200.23. статті 200 ПКУ). Абзацом третім пункту 200.15. статті 200 ПКУ передбачено, що у разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків. Платники податку, які відповідно до ст.200 Кодексу мають право на бюджетне відшкодування ПДВ додають до податкової декларації з ПДВ розрахунок суми бюджетного відшкодування (Додаток 3) та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника (Додаток 4), форми та порядок заповнення яких затверджено наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23.02.2017 № 276). АТ«ПІВДГЗК» подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість від 18.10.2016 № за вересень 2016 року та заявлено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню в розмірі 21 197 136,00 грн. Відповідно до п. 200.10 ст. 200 розділу V ПКУ у порядку, встановленому ст. 76 глави 8 розділу II ПКУ, проведено камеральну перевірку достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету за вересень 2016 року та встановлено суму податкового кредиту, що був сформованим АТ«ПІВДГЗК» з ризиковими контрагентами та врахована у сумі до бюджетного відшкодування в розмірі 261 140,80 грн. З метою перевірки даних податкової декларації за вересень 2016 року в сумі 261 140,80 грн., проведено документальну позапланову виїзну перевірку АТ«ПІВДГЗК» з питань дотримання вимог податкового законодавства при формування податкового кредиту з податку на додану вартість та формування доходів та витрат з податку на прибуток по задекларованим фінансово-господарським операціям з контрагентами та складено акт від 22.05.2017 №51/28-10-46-15/00191000. На підставі висновків акту винесено податкові повідомлення-рішення: форми «В1» від 20.06.2017 №5 на суму 944 348грн., з яких: 629 565грн. - сума завищення бюджетного відшкодування, 314 783грн. - штрафні санкції; форми «Р» від 20.06.2017 № на суму 778 698,75грн., з яких: 622 959грн. - сума заниження податку на прибуток, 155 739,75грн. - штрафні санкції; форми «В4» від 20.06.2017 № 5 на суму завищеного бюджетного відшкодування у 31 574грн.; форми «ПС» від 20.06.2017 № на суму штрафних санкцій у розмірі 510,00 грн. Означені податкові повідомлення-рішення оскаржені АТ«ПІВДГЗК» у судовому порядку шляхом подання адміністративного позову та скасовано повністю в справі № 804/4296/17. Згідно з даними Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на теперішній час обліковується сума податку на додану вартість, яка заявлена АТ«ПІВДГЗК» до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку на загальну суму 6 196 388,15 грн., у тому числі згідно заяви до декларації від 18.10.2016 № в сумі 261 140,80 грн. За результатами судового оскарження, вищезазначені суми узгоджені від 8 жовтня 2020 року, що знайшло своє відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ДПС. Чинним законодавством встановлено, що реквізити рахунку платника податку для перерахування узгодженої суми бюджетного відшкодування ПДВ, зазначаються платником у додатку 4 до податкової декларації з ПДВ та на підставі даних податкової звітності автоматично до баз даних ДПС та Реєстру заяв. Незважаючи на узгодженість зі сторони Східного МУ по роботі з ВПП 6 196 388,15 грн., у тому числі згідно заяви до декларації від 18.10.2016 № в сумі 261 140,80 грн., сума не надійшла на рахунок АТ«ПІВДГЗК» в зв`язку з тим, що рахунки підприємства, зазначені в додатку 4 до декларації ПДВ за 2016 рік, не відповідають міжнародну номеру/структурі банківського рахунку, а саме IBAN (які введені з 13.01.2020 згідно вимогам стандарту ISO 13616). Державною податковою службою України листом від 09.11.2020 № 32079/6/99-00-04-01-02-06 проінформовано АТ«ПІВДГЗК» про запровадження механізму заміни рахунку платника податку, на який ним було заявлено в попередніх періодах, з метою повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування ПДВ. З набранням чинності від 01 березня 2021 року наказу Міністерства фінансів України від 02.12.2020 № 734, внесено зміни до форми податкової декларації з податку на додану вартість з додатками та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 (далі - Порядок № 21). В новій редакції податкової декларації з податку на додану вартість змінено форми, зокрема Додаток 4 доповнено інформацією стосовно відомостей щодо зміни поточного рахунку платника податків. Відповідно до абзацу першого пункту 23 Розділу III оновленої редакції Порядку № 21, у разі зміни рахунка платника податків, зазначеного в раніше поданій заяві про повернення суми бюджетного відшкодування (Д4) (додаток 4), на який платник податків виявив бажання отримати бюджетне відшкодування, такий платник має право у складі декларації подати заяву (Д4) (додаток 4), в якій зазначає відомості щодо змінених реквізитів рахунку платника податків, на який необхідно перерахувати суму бюджетного відшкодування. Враховуючи вищевикладене, Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків листом від 11.11.2021 № 5713/6/32-00-50-01-14 запропоновано подати АТ«ПІВДГЗК», відповідно Порядку № 21, заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (додаток 4) з уточненням відомостей щодо реквізитів рахунку платника податків, яким необхідно перерахувати суми бюджетного відшкодування, зазначені в раніше поданих заявах АТ«ПІВДГЗК» в загальній сумі 6 196 388,15 грн., у тому числі згідно заяви до декларації від 18.10.2016 № в сумі 261 140,80 грн. На теперішній час АТ «ПІВДГЗК» не уточнено відомості щодо реквізитів рахунку платника для відшкодування податку на додану вартість за 2016 рік.

21.03.2022 року у зв`язку із перебуванням судді Неклеси О.М. у відпустці розгляд справи перенесено на 18 квітня 2022 року 11 год. 00 хв.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2022 року заяву Акціонерного товариства Південний гірничо-збагачувальний комбінат про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду повернуто без розгляду.

13.04.2022 року засобами електронного зв`язку на електронну адресу суду від представника позивача до суду надійшло заперечення на заяву про залишення адміністративного позову без розгляду, в якому щодо строку звернення до суду з вимогою про стягнення з Державного бюджету України заборгованості із відшкодування податку на додану вартість за липень 2016 року позивач зазначив наступне. Так, у постанові від 01.04.2021 року у справі №280/4453/18 Верховний Суд зазначив, що проступок, пов`язаний із триваючим безперервним невиконанням суб`єктом обов`язків, передбачених законом визнається триваючим порушенням. Триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи допустила бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності) та відповідно, порушення закону. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку: усунення стану за якого об`єктивно існує певний обов`язок у суб`єкта, що вчиняє правопорушення; виконанням обов`язку відповідним суб`єктом; припиненням дії відповідної норми закону. Тобто відповідачем допущене триваюче порушення, яке фактично позбавило позивача права на вільне володіння майном протягом значного часу. При цьому відповідна бездіяльність допускалась в період, коли існувала різна судова практика судів касаційної інстанції щодо способу захисту порушеного права і за відмінного правового регулювання спірних правовідносин нормами права щодо способу, який забезпечує отримання сум бюджетного відшкодування, підтверджених судовими рішеннями. Таким чином, строк для звернення до суду позивачем не порушений оскільки, з боку відповідачів у справі допущено триваюче правопорушення - тобто наявна бездіяльність держави щодо незабезпечення порядку відшкодування відповідних сум податку на додану вартість за липень 2016 року, які не відшкодовані Позивачу на момент розгляду даної справи судом. В межах спірних правовідносин мало місце триваюче порушення, тобто безперервне невиконання суб`єктом владних повноважень (відповідачем-1) обов`язків, передбачених законом. При цьому, фактично держава 1 січня 2017 року (на той час у позивача в цій справі ще не сплив строк 1095 днів) на рівні закону (Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 року) дала платникам податків законні підстави очікувати прийняття законодавчого механізму відшкодування в окреслені нею строки, що вплинуло на рішення платників податків не звертатися до суду. Враховуючи наведене, на переконання позивача відсутні обставини пропуску позивачем строку звернення до суду із даним адміністративним позовом, а доводи відповідачів в цій частині є безпідставними та необґрунтованими. Вказана правова позиція підтверджується висновками Верховного Суду викладеними у постанові Верховного Суду від 03.08.2021 по справі 640/25381/19. Щодо дотримання строку звернення до суду з вимогою про стягнення пені позивач зазначив про те, статтею 102 ПК України встановлено строк давності у 1095 днів, зокрема, на право контролюючого органу щодо проведення перевірки та самостійного визначення суми грошових зобов`язань (пункт 102.1); стягнення податкового боргу (пункт 102.4); право платника податків на подання заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування (пункт 102.5). При цьому, слід зазначити, що неподання органом державної податкової служби, після набрання рішенням суду законної сили, висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету або не внесення до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ необхідних даних, що передбачені Порядком №26, не погашення вказаної заборгованості у строк, встановлений п.7 Порядку №26, не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення відповідної пені за порушення таких строків у відповідності до вимог п.200.23 ст.200 ПК України. Проведений системний аналіз зазначених норм дозволяє дійти висновку про те, що позовна вимога про стягнення пені за несвоєчасне відшкодування ПДВ (порушення термінів такого відшкодування) з Державного бюджету України може бути заявлена у межах строку, встановленого пунктом 102.5 ст.102 ПК України, тобто протягом 1095 днів. Вказаний правовий висновок також узгоджується і з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 30.05.2019р. у справі №819/3144/15. Відповідно до приписів п.п.102.3.5 п.102.3 ст.102 ПК України відлік строку давності зупиняється на будь-який період, протягом якого здійснюється адміністративне або судове оскарження платником податків рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання. Так, як вбачається із наданих разом з позовною заявою копій документів, зокрема, зі змісту копій судових рішень у період з 2016р. по 19.02.2019 (дата постанови Верховного Суду від 19.02.2019 року, якою касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС залишено без задоволення, рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін) тривала процедура судового оскарження бездіяльності контролюючого органу щодо не подання відповідного висновку до органу державної казначейської служби, а відповідно, відлік такого строку давності було зупинено виходячи з вимог п.п.102.3.5 п.102.3 ст.102 ПК України. Отже, оскільки з моменту закінчення строку для надання відповідного висновку до органу державної казначейської служби тривала процедура адміністративного, а потім судового оскарження дій та бездіяльності Державної податкової служби з приводу невідшкодування ПДВ, строк давності було зупинено та його відлік розпочато з 20.02.2019, відповідно строк давності закінчується 19.02.2022. Таким чином, АТ «П1ВДГЗК» звернувся з позовними вимогами про стягнення пені за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за період вересень 2016 року з дотриманням встановленого строку для звернення до суду.

18.04.2022 року від представника позивача на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами електронного зв`язку до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Також, 18.04.2022 року від представника позивача на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами електронного зв`язку до суду надійшла заява про розгляд справи без участі уповноваженого представника АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат».

Відповідно до частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з ч. 9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглядаючи заяву про залишення позовної заяви без розгляду, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пунктом 102.5 ст.102 ПК України передбачено, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Так, Верховний Суд у постанові від 14.03.2018 у справі №822/553/17 виклав наступний правовий висновок: позовна вимога про стягнення пені та суми бюджетного відшкодування ПДВ на суму несвоєчасно відшкодованого податку на додану вартість з Державного бюджету України може бути заявлена в межах строку, встановленого пунктом 102.5 статті 102 ПК України для подання заяви про відшкодування надміру сплачених грошових зобов`язань, тобто протягом 1095 днів.

Суд звертає увагу сторін, що протягом наведеного періоду існували обставини, що перешкоджали зверненню до суду із цим позовом або створювали правову невизначеність щодо регулювання відповідної сфери правовідносин.

Насамперед, наявність усталеної правової позиції Верховного Суду України щодо неможливості заявлення позову про стягнення бюджетного відшкодування (оскільки такі порушені права мали захищатися шляхом подання позовів про зобов`язання вчинити дії, як-то складення та подання до органів Казначейства висновків про бюджетне відшкодування ПДВ). Відповідна позиція висловлювалась в постановах від 16.09.2015 у справі №21-881а15, від 17.11.2015 у справі №21-4371а15, від 02.12.2015 у справі №21-2650а15, від 20.04.2016 у справі №21-452а16, від 07.03.2017 у справі №820/19449/14 та інших.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.02.2019 у справі №826/7380/15 відступила висновку Верховного Суду України та, розглядаючи питання щодо належного способу захисту права ТОВ «Аскоп-Україна» на отримання сум бюджетного відшкодування з ПДВ за податковими деклараціями за вересень - жовтень 2014 року, вказала, що, враховуючи відсутність механізму реального відшкодування платнику ПДВ узгодженої суми бюджетного відшкодування цього податку, такі способи захисту порушеного права, як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування або внести заяву Товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, не призведуть до ефективного відновлення права платника податку.

Крім того, неоднозначний підхід Верховного Суду до питання строку звернення до суду із позовом про стягнення пені (щодо незастосування строку звернення до суду у подібних правовідносинах та щодо початку перебігу строку лише після фактичного відшкодування суми ПДВ від 14.03.2019 року у справі №822/533/17 та від 24.10.2019 у справі №810/1227/17 ).

Також, наявність суттєвих змін у регулюванні спірних відносин, починаючи з 01.01.2017, зокрема, введення інституту Тимчасового реєстру бюджетного відшкодування, який, тим не менш, досі не є діючим.

Відповідно до п.56 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України до 1 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ. Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовані з бюджету. Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються в порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу. Відшкодування узгоджених сум ПДВ, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування ПДВ в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування ПДВ, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Викладене призвело до ще більшої правової невизначеності, оскільки позивач обґрунтовано очікував внесення спірних сум до вказаного реєстру та був позбавлений можливості передбачити невиконання державою своїх зобов`язань щодо організації реєстру.

Суд звертає увагу, що позивач звертався до суду у строк, визначений законодавством, для захисту своїх прав, проте, це не призвело до їх реального захисту.

Верховний Суд у постанові від 01.04.2021 у справі №280/4453/18 зазначив наступне: «Європейський суд з прав людини (надалі також - ЄСПЛ) підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Цneryildiz v. Turkey [GC]), заява №48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява №21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява №10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява №55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява №36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Такий же висновок викладено і в п.71 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011, а саме, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» («Doran v. Ireland», заява №50389/99) ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів» («Salah Sheekh v The Netherlands»; заява №1948/04), ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суди мають виходити з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Крім того, суд звертає увагу на правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 26.11.2020 у справі №500/2486/19 про те, що задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, зміна сталої судової практики, яка відбулася в бік тлумачення норм права щодо застосування коротших строків звернення до суду, може розглядатися судами як поважна причина при вирішенні питання поновлення строків звернення до суду в податкових правовідносинах, які виникли та набули характеру спірних до зміни такої судової практики».

Також суд зазначає, що відповідачем-1 безпідставно ототожнюється право позивача на звернення до суду з позовом протягом 1095 днів з моменту перерахування суми бюджетного відшкодування та дані правовідносини, у яких виплата відшкодування ПДВ позивачу так і не відбулась, строк звернення до суду з позовними вимогами про стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ, слід обчислювати з наступного дня після її фактичного погашення.

Отже, строк звернення до суду з позовом щодо стягнення пені ще навіть не розпочався, а враховуючи, що відповідно до положень ПК України невідшкодована сума ПДВ, підтверджена за результатами процедури судового оскарження є бюджетною заборгованістю, позивач не позбавлений права у будь-який час звернутись до суду з позовом про стягнення пені, нарахованої на таку невиплачену заборгованість.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 02.02.2021 у справі №810/1506/17 Верховний Суд підсумовує, що: «на суми податку, не відшкодовані протягом визначених статтею 200 ПК України строків, які вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ, нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення, безвідносно до причин нездійснення такого відшкодування.

Верховний Суд зазначений аргумент не прийняв та зазначив, що «строк звернення до суду з позовними вимогами про стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ, слід обчислювати з наступного дня після її фактичного погашення.

Таким чином, у зазначеній постанові Верховний Суд відхилив доводи касаційної скарги ОДПІ, що позивач звернувшись з адміністративним позовом через 4 роки з дати виникнення права на таке звернення, пропустив встановлений податковим законодавством строк.

Тобто, Верховний Суд встановив, що строк звернення (а не період, за який може нараховуватися пеня), з позовними вимогами про стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ, полягає в тому, що цей строк в 1095 днів слід обчислювати саме з наступного дня після її фактичного погашення, тобто після фактичного відшкодування суми ПДВ».

Також позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 року у справі № 810/1227/17.

Також, у постанові Верховного Суду від 29.11.2021 року у справі №420/4252/19 вказано: «Суд звертає увагу на те, що невідшкодовані платнику податку протягом встановленого строку суми, вважаються бюджетною заборгованістю, за стягненням яких платник податку має право в будь-який момент після виникнення такої бюджетної заборгованості звернутися до суду та нарахувати пеню на суму такої заборгованості. Непогашення заборгованості бюджету з податку на додану вартість, не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним в постанові від 03 грудня 2020 року у справі № 826/5397/18».

Також, у постанові Верховного Суду від 18.11.2021 року у справі № 260/1334/19, суд зазначав: «Факт нарахування пені нерозривно пов`язується із фактом існування заборгованості бюджету, що дозволяє стверджувати про пеню як про міру відповідальності держави перед платником за порушення нею обов`язку вчасного відшкодування від`ємного значення суми ПДВ. Така пеня нараховується рівно стільки часу, скільки триває зазначене порушення держави у вигляді нездійснення відповідними державними органами необхідного комплексу дій по відшкодуванню податку, а відтак її нарахування і виплата є похідним зобов`язанням від основного - відшкодувати бюджетну заборгованість з ПДВ. На дату погашення заборгованості з бюджету державою має бути сплачена і пеня, нарахована на таку заборгованість.

Зазначений висновок також викладений у постанові Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі № 804/6138/16 і колегія суддів не вбачає підстав для його відступу, оскільки відсутні підстави вважати, що такий висновок не відповідає правильному тлумаченню норм права».

Відтак, у даному випадку суд вважає, що строк для звернення до суду позивачем не порушений оскільки, з боку відповідачів у справі допущено триваюче провопорушення - тобто наявна бездіяльність держави щодо незабезпечення порядку відшкодування відповідних сум податку на додану вартість за вересень 2016 року, які не відшкодовані позивачу на момент розгляду даної справи судом.

Також, оскільки з моменту закінчення строку для надання відповідного висновку до органу державної казначейської служби тривала процедура адміністративного, а потім судового оскарження дій та бездіяльності Державної податкової служби з приводу невідшкодування ПДВ, строк давності було зупинено та його відлік розпочато з 20.02.2019, відповідно строк давності закінчується 19.02.2022. Таким чином, АТ «П1ВДГЗК» звернувся з позовними вимогами про стягнення пені за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за період вересень 2016 року з дотриманням встановленого строку для звернення до суду.

Враховуючи вищевикладене, наявні підстави для відмови у задоволенні заяви відповідача-1 про залишення позовної заяви без розгляду.

Враховуючи вище викладене, керуючись статтями 240, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяву представника відповідача-1: Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Леонова Олександра Валерійовича про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, окремо оскарженню не підлягає, заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду по суті заявлених вимог.

Повний текст ухвали складено та підписано 27.05.2022 року.

Суддя О.М. Неклеса