Справа № 260/754/22
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2022-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2022 року м. Ужгород№ 260/754/22

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить:

1) визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо не поновлення пенсії ОСОБА_1 протиправною та дискримінаційною, визнати протиправними та дискримінаційними та скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 , викладене в листах Відповідача 252-17/Д-02/8-0700/22 від 21.01.2022 року, та визнати протиправними та дискримінаційними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області стосовно відмови поновити виплату пенсію ОСОБА_1 ;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області вчинити певні дії - поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2010, на вказаний нею банківський рахунок, з нарахуванням індексації та компенсації втрати частини доходів, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

3) стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області кошти в сумі 100000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної їй протиправними та дискримінаційними рішеннями, дією та бездіяльністю, в результаті яких Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області відмовив у поновленні пенсії ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в 1986 році після досягнення пенсійного віку їй було призначено пенсію за віком, яка виплачувалася до виїзду за кордон. В 2010 році вона виїхала на постійне місце проживання в Ізраїль та з цього часу пенсію не отримує. Дізнавшись про порушення своїх прав позивач в січні 2022 року через представника звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою про поновлення виплати пенсії, до якої долучила всі необхідні документи. Однак за результатами розгляду такої у поновленні виплати пенсії було відмовлено з підстав недотримання вимоги особистого звернення та відсутності доказів на право представлення інтересів у представника. Таке рішення відповідача вважає протиправним та таким, що порушує її право на пенсійне забезпечення. При цьому враховуючи вину органів Пенсійного фонду України, вважає, що недоотримана позивачем пенсія має бути виплачена з 01 вересня 2010 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходів та індексації.

06 квітня 2022 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву №0700-0902-7/12062 від 05.04.2022, в якому проти задоволення позову заперечує. Так, заявляє, що у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання в Ізраїль на підставі особисто поданої заяви з 01 липня 2011 року ОСОБА_1 було припинено виплату пенсії. 17 січня 2022 року до ГУ ПФУ в Закарпатській області від представника позивача за довіреністю надійшла заява про поновлення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком, однак така була повернута без розгляду у зв`язку з недотриманням встановленого порядку звернення. Так, зокрема, подання заяв на поновлення виплати пенсії представниками, що діють на підставі довіреності, не передбачено чинним законодавством. Окрім того, однією з обов`язкових вимог до заявника є подання ним паспорту або іншого документу, що засвідчує особу. Однак такий документ при зверненні подано не було. Також звертає увагу суду на те, що нормами чинного законодавства передбачена можливість виплати пенсії особі, що перебуває за кордоном, у разі, якщо це передбачено міжнародним договором України. Проте таких договорів між Україною та Ізраїлем укладено не було. Окрім того, вважає передчасними позовні вимоги в частині зобов`язання здійснити виплату пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини доходів та індексації.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши всі докази, які мають юридичне значення для вирішення справи і розгляду спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) з 27 лютого 1993 року перебувала на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримувала пенсію за віком.

В 2010 році позивач виїхала на постійне проживання в Ізраїль.

14 січня 2022 року представник ОСОБА_1 за довіреністю, посвідченою нотаріально, ОСОБА_2 направив до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі ГУ ПФУ в Закарпатській області) заяву про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 .

До такої заяви долучив копію довіреності, паспорта № НОМЕР_1 , виданого органом відділенням МВС в м. Єрусалим, Ізраїль, ідентифікаційного коду, пенсійного посвідчення №36, ордера та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

За результатами розгляду такої заяви листом ГУ ПФУ в Закарпатській області №252-175/Д-02/8-0700/22 від 21.01.22 таке звернення залишено без розгляду як таке, що подано не уповноваженою особою, оскільки наявність ордеру на надання правової допомоги не наділяє адвоката повноваженнями на звернення із заявою щодо поновлення виплати пенсії. Звернуто увагу на те, що подана довіреність від 14.11.2021 нотаріально не посвідчена та не містить інформації, що такий документ пройшов процедуру легалізації, а договір про надання правової допомоги долучено не було. Також проінформовано, що згідно з нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заява про поновлення пенсії з усіма необхідними документами подається заявником особисто.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не поновлення їй виплати пенсії протиправною, ОСОБА_1 звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Питання виникнення та реалізації права громадян на пенсійне забезпечення врегульоване положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-XII) та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).

Так, відповідно до норм п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 4 ст. 8 Закону №1058-IV).

Аналізуючи зазначені норми права, суд доходить висновку, що, за загальним правилом, право на призначення (перерахунок, поновлення) пенсії мають громадяни України незалежно від місця проживання та іноземці і особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, на умовах та порядку, передбачених законодавством або міждержавними угодами.

Зазначений підхід узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 30 січня 2020 року у справі №489/5194/16-а та від 30 вересня 2021 року у справі №540/4060/20.

Спірні правовідносини виникли з приводу протиправного, на думку позивача, не поновлення органом Пенсійного фонду України виплати пенсії після її виїзду на постійне місце проживання за кордон.

Так, судом встановлено, що з метою поновлення виплати раніше призначеної пенсії представник ОСОБА_1 за довіреністю звернувся до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою, до якої, серед іншого, долучив копію довіреності від 14.11.2021 та ордера на надання правничої допомоги.

Положеннями ч. 2 ст. 49 Закону №1058-IV визначено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 35 та ст. 46 цього Закону.

Порядок подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (з наступними змінами та доповненнями), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 27 грудня 2005 року №1566/11846 (далі Порядок).

Відповідно до п. 1.1 Порядку, заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший; заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання; заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб.

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року №13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року №991/27436.

Окрім того, п. 1.3 Порядку визначено, що заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може бути подана представником заявника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Повертаючи заяву представника ОСОБА_1 без розгляду, ГУ ПФУ в Закарпатській області вказав на те, що така подана не уповноваженою на те особою, оскільки наявність ордеру на надання правової допомоги не наділяє адвоката повноваженнями на звернення із заявами про поновлення виплати пенсії. При цьому звернуто увагу на необхідність особистого звернення пенсіонера до органу Пенсійного фонду з такою заявою.

Проте суд не може погодитися з такою позицією відповідача з огляду на наступне.

Так, оцінюючи передбачену законодавчими нормами можливість звернення до органу Пенсійного фонду України із заявами про поновлення виплати пенсії через представника з огляду на внесені постановою правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року №25-1 до Порядку зміни, Верховний Суд у постанові від 20 січня 2022 року у справі №280/4551/21 дійшов правового висновку, що жоден з пунктів Порядку не містить обов`язку пенсіонера звертатись із заявою про поновлення виплати пенсії особисто. Вжитий у пункті 1.1 термін «заявник», на переконання колегії суддів Верховного Суду, дає підстави стверджувати, що таким заявником може бути і представник за довіреністю.

В свою чергу відсутність у пункті 1.3 Порядку згадки про заяви з приводу поновлення виплати пенсії не можна тлумачити як заборону подання таких заяв представниками пенсіонерів, що виїхали на постійне місце проживання за кордон.

З огляду на зазначене у згаданій постанові Верховний Суд сформував наступний правовий висновок: «Подання заяви про поновлення виплати пенсії пенсіонеру, який виїхав на постійне проживання за межі України, у період дії Порядку у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 та від 16.12.2020 №25-1 допускається, у тому числі, представником такого пенсіонера за довіреністю і така заява повинна бути розглянута Пенсійним органом з урахуванням інших вимог Порядку».

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вищенаведене свідчить про протиправність залишення без розгляду поданої представником ОСОБА_1 заяви з мотивів необхідності подання такої особисто пенсіонером.

Що стосується посилання ГУ ПФУ в Закарпатській області в листі №252-175/Д-02/8-0700/22 від 21.01.2022 на відсутність в ОСОБА_3 доказів на представництво інтересів ОСОБА_1 у правовідносинах з приводу поновлення виплати пенсії, суд зазначає наступне.

14 листопада 2021 року ОСОБА_1 довіреністю «А» на підставі укладеного з представником договору уповноважила, в тому числі, ОСОБА_3 бути її представником з усіма необхідними для того повноваженнями поміж іншого в органах Пенсійного фонду України з питань, що стосуються реалізації, у т.ч. оформлення та захисту її прав на соціальне і пенсійне забезпечення, зокрема, й поновлення пенсійних виплат. При цьому справжність підпису ОСОБА_1 посвідчена апостилем.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

В свою чергу документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правової допомоги;

2) довіреність;

3) ордер;

4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер, в розумінні норм ч. 2 зазначеної статті, є письмовим документом, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Таким чином, суд вважає, що адвокат Меламед Вадим при зверненні до ГУ ПФУ в Закарпатській області надав всі необхідні документи на підтвердження свого права на звернення в інтересах ОСОБА_1 , а тому у відповідача не було підстав для залишення такої заяви без розгляду. Отже, ГУ ПФУ в Закарпатській області був зобов`язаний розглянути таку заяву по суті.

Поряд з цим суд звертає увагу представника позивача, що фактично орган Пенсійного фонду України не відмовляв ОСОБА_1 у поновленні виплаті пенсії, оскільки подана ним заява по суті взагалі не розглядалась. З огляду на що позовна вимога в частині визнання протиправним та скасування рішення та дії ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо відмови у поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

В свою чергу, враховуючи положення ч. 2 ст. 9 КАС України, з метою належного та ефективного захисту порушених прав пенсіонера на отримання пенсії суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо залишення без розгляду поданої ОСОБА_4 заяви від 14.01.2022.

Однак суд не може задовольнити позовну вимогу щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Закарпатській області поновити виплату ОСОБА_1 пенсії з огляду на наступне.

Ч. 2 ст. 49 Закону №1058-IV визначено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону

Зазначене положення узгоджується також з нормами п. 4.3 Порядку, відповідно до яких Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Таким чином, провівши правовий аналіз законодавчих норм, якими врегульовано порядок поновлення виплати пенсії, суд дійшов висновку, що прийняттю рішення органом Пенсійного фонду передує певна процедура розгляду поданої заявником заяви, спрямована на перевірку правильності оформлення поданих документів та їх достатності. Більше того, законодавством надано право уповноваженому органу вимагати, в тому числі, від заявника дооформлення поданих при зверненні документів та подання додаткових відомостей, необхідних для прийняття вмотивованого рішення.

За результатами розгляду поданої пенсіонером заяви відповідний орган Пенсійного фонду України повинен прийняти одне з таких рішень: про призначення (перерахунок, поновлення), або про відмову в призначенні (перерахунку, поновленні) пенсії.

З матеріалів справ вбачається, що відповідачем фактично не приймалось рішення про відмову у поновленні позивачу пенсії за віком та не досліджувалося питання достатності поданих документів. Натомість подану заяву залишено без розгляду.

Суд зазначає, що уповноваженим органом для призначення (поновлення) пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів, в тому числі і нових. Суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати нові документи, яким не надана була оцінка, та встановлювати їх достатність для прийняття рішення по суті поданої заяви.

Як випливає зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за встановленими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Наведене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини в справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії", в яких останній зазначив, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції не полягає у підміні органів влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

У випадку прийняття судом рішення щодо зобов`язання органу Пенсійного фонду України поновити позивачу виплату пенсії, яке по суті буде передувати розгляду останнім заяви ОСОБА_1 , суд порушить принцип розподілу влади та втрутиться у виключну компетенцію уповноваженого на прийняття такого рішення органу.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20 грудня 2018 року у справі №132/3485/16-а.

Відповідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тому, у зв`язку з встановленням судом факту невиконання відповідачем покладеного на нього обов`язку та з метою захисту порушеного права позивача на пенсію, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУ ПФУ в Закарпатській області розглянути заяву представника ОСОБА_1 про поновлення пенсії та прийняти рішення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши вищенаведені обставини справи крізь призму законодавчих актів, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що даний адміністративний позов необхідно задовольнити частково.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо залишення поданої адвокатом Меламед Вадимом в інтересах ОСОБА_1 заяви про поновлення пенсії без розгляду.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області розглянути подану 14 січня 2022 року адвокатом Меламед Вадимом в інтересах ОСОБА_1 заяву про поновлення пенсії та прийняти рішення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV.

4. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 496,20 грн. (Чотириста дев`яносто шість гривень 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін