Справа № 280/677/22
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2022-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

31 травня 2022 року 14 год. 40 хв.Справа № 280/677/22 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Сацький Р.В., за участі секретаря судового засідання Шевченко С.О. та сторін

від позивача: не прибув,

від відповідача: Соловйова М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)

про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2022 року до Запорізького окружного адміністративного суду подана позовна заява до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), 49027, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 21-А , в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо відмови у реєстрації приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) розглянути заяву позивача від 06.12.2021, з урахуванням положень законодавства, які свідчать про відсутність правових підстав для складення позивачем нового кваліфікаційного іспиту;

- стягнути на користь Позивача ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань з Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), 49027, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 21-А.

Ухвалою суду від 19 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі та підготовче провадження призначено на 22 лютого 2022 року.

За наслідками розгляду справи, ухвалою суду від травня 2022 року підготовче провадження закрито та розгляд справи по суті призначено на 31 травня 2022 року.

Позивач у судове засідання 31 травня 2022 р. не прибула, надіслала до суду клопотання про розгляд справи у письмовому провадження без її участі.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що

6 грудня 2022 р. вона звернувся до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності по Мелітопольському районному нотаріальному округу Запорізької області. До заяви були додані відповідні документи, передбачені статтею 24 Закону України «Про нотаріат» (копії додаються до адміністративного позову).

Відповідач відмовив у реєстрації приватної нотаріальної діяльності та видачі реєстраційного посвідчення листом від 14 грудня 2021 року, посилаючись на статтю 10 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої особа, приватна нотаріальна діяльність якої не здійснювалась протягом трьох років після отримання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю і яка не працювала нотаріусом, консультантом державної нотаріальної контори чи помічником (консультантом) приватного нотаріуса, не була посадовою особою, яка здійснює керівництво та контроль за діяльністю нотаріату, до надання заяви про реєстрацію нотаріальної діяльності повинна підтвердити свою кваліфікацію шляхом складання нового кваліфікаційного іспиту в порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Вимоги щодо складання нового кваліфікаційного іспиту та відмову у реєстрації приватної нотаріальної діяльності на зазначених відповідачем підставах, вважає такими, що не відповідають нормам закону та порушують конституційні права. Просить задовольнити позовні вимоги.

21 лютого 2022 року вх. №12292 відповідач Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) до суду надіслав відзив в якому заперечував проти позову, наполягав на відсутності підстав його задоволення, з огляду на відповідність дій і рішень відповідача вимогам чинного законодавства.

Враховуючи, що відповідно до статті 10 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої особа, приватна нотаріальна діяльність якої не здійснювалася протягом трьох років після отримання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю і яка не працювала нотаріусом, консультантом державної нотаріальної контори чи помічником (консультантом) приватного нотаріуса не була посадовою особою, яка здійснює керівництво та контроль за діяльністю нотаріату до надання заяви про реєстрацію нотаріальної діяльності повинна підтвердити свою кваліфікацію шляхом складання нового кваліфікаційного іспиту в порядку, встановленому Міністерством юстиції України. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Разом із тим, відповідно до частини 1 статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 31 травня 2022 року судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши подані документи і матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив:

ОСОБА_1 , 18 липня 2001 року отримала Свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 4032. При цьому у зазначеному свідоцтві вказано, що це свідоцтво є підставою для призначення на посаду державного нотаріуса або реєстрації приватної нотаріальної діяльності.

Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2 , Позивачка з 05 грудня 2000 року по 05 червня 2001 року зарахована стажистом нотаріуса; з 30 серпня 2001 року призначена на посаду завідуючої Другої Криворізької державної нотаріальної контори. З 08 вересня 2005 року призначена на посаду провідного спеціаліста відділу нотаріату Дніпропетровського обласного управління юстиції, з 25 вересня 2006 року призначена на посаду головного спеціаліста відділу нотаріату Дніпропетровського обласного управління юстиції, з 23 квітня 2007 року призначена на посаду провідного спеціаліста відділу нотаріату Головного управління юстиції у Донецькій області,

19 червня 2007 року Головним управлінням юстиції у Донецькій області зареєстровано приватну нотаріальну діяльність приватного нотаріуса ОСОБА_1 по Харцизькому міському нотаріальному округу.

26 травня 2017 року Головним управлінням юстиції у Запорізькій області зареєстровано приватну нотаріальну діяльність приватного нотаріуса ОСОБА_1 по Мелітопольському районному нотаріальному округу.

14 березня 2018 року приватну нотаріальну діяльність по Мелітопольському районному нотаріальному округу припинено відповідно до наказу начальника Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області № 51/04 від 14.03.2018.

29 вересня 2021 року прийнята помічником нотаріуса за трудовим договором з приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області Чупрун Т.А. Звільнена 04.11.2021 за згодою сторін.

06 грудня 2021 року Позивач подала заяву до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо реєстрації приватної нотаріальної діяльності по Мелітопольському районному нотаріальному округу Запорізької області.

24 грудня 2021 року Позивач отримала лист Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за № 06.1-64/2533 від 14.12.2021 про відмову у реєстрації приватної нотаріальної діяльності. В листі зазначено, що відмова мотивована вимогою частини 8 статті 10 Закону України «Про нотаріат» в зв`язку з непідтвердженням кваліфікації необхідної для реєстрації приватної нотаріальної діяльності.

Таким чином, позивачу запропоновано до реєстрації приватної нотаріальної діяльності підтвердити свою кваліфікацію шляхом складання нового кваліфікаційного іспиту.

Проаналізувавши норми законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Згідно з частинами першою та другою статті 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Нотаріусом може бути громадянин України, який має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи у сфері права не менш як шість років, з них помічником нотаріуса або консультантом державної нотаріальної контори - не менш як три роки, склав кваліфікаційний іспит і отримав свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Не може бути нотаріусом особа, яка має судимість, обмежена у дієздатності або визнана недієздатною за рішенням суду.

Відповідно до положень частини першої статті 24 Закону України «Про нотаріат» реєстрація приватної нотаріальної діяльності провадиться відповідними територіальними органами Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, на підставі заяви особи, яка має свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, та акта про сертифікацію про відповідність робочого місця (контори) приватного нотаріуса встановленим цим Законом умовам. У заяві зазначається назва нотаріального округу, в якому особа буде займатися нотаріальною діяльністю.

Як визначає частина п`ята статті 24 Закону України «Про нотаріат», реєстраційне посвідчення видається відповідним територіальним органом Міністерства юстиції України у семиденний строк після подання заяви. Відмова у реєстрації приватної нотаріальної діяльності допускається у разі, якщо подані документи не відповідають установленим вимогам, а також з підстав, передбачених пунктом 81 частини першої статті 30 цього Закону. Про видачу реєстраційного посвідчення відповідний територіальний орган Міністерства юстиції повідомляє органи доходів і зборів за місцем постійного проживання приватного нотаріуса.

Відповідно до частини сьомої статті 24 Закону України «Про нотаріат» приватний нотаріус зобов`язаний розпочати нотаріальну діяльність протягом 30 робочих днів після видачі реєстраційного посвідчення.

З наведених норм Закону слідує, що особа, яка отримала свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, має право вчиняти нотаріальні дії, у тому числі, обравши напрям приватної нотаріальної діяльність, у свою чергу, підставою для початку здійснення нотаріальної діяльності приватним нотаріусом є відповідна реєстрація та отримання реєстраційного посвідчення.

Матеріали справи підтверджують, що позивачка отримала свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 4032, яке видане 18 липня 2001 року Міністерством юстиції України.

Не є спірними ті обставини, що з 05 грудня 2000 року по 05 червня 2001 року зараховано стажистом нотаріуса; з 30 серпня 2001 року призначена на посаду завідуючої Другої Криворізької державної нотаріальної контори. З 08 вересня 2005 року призначена на посаду провідного спеціаліста відділу нотаріату Дніпропетровського обласного управління юстиції, з 25 вересня 2006 року призначена на посаду головного спеціаліста відділу нотаріату Дніпропетровського обласного управління юстиції, з 23 квітня 2007 року призначена на посаду провідного спеціаліста відділу нотаріату Головного управління юстиції у Донецькій області, 19 червня 2007 року Головним управлінням юстиції у Донецькій області зареєстровано приватну нотаріальну діяльність ОСОБА_1 по Харцизькому міському нотаріальному округу, 26 травня 2017 року Головним територіальним управлінням юстиції у Запорізькій області зареєстровано приватну нотаріальну діяльність ОСОБА_1 по Мелітопольському районному нотаріальному округу Запорізької області та 14 березня 2018 року приватну нотаріальну діяльність по Мелітопольському районному нотаріальному округу припинено відповідно до наказу начальника Головного управління юстиції у Запорізькій області № 51/04 від 14.03.2018.

Згідно з частиною восьмою статті 10 Закону України «Про нотаріат» визначено, що особа, приватна нотаріальна діяльність якої не здійснювалася протягом трьох років після отримання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю і яка не працювала нотаріусом, консультантом державної нотаріальної контори чи помічником (консультантом) приватного нотаріуса, не була посадовою особою, яка здійснює керівництво та контроль за діяльністю нотаріату, до подання заяви про реєстрацію нотаріальної діяльності повинна підтвердити свою кваліфікацію шляхом складання нового кваліфікаційного іспиту в порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

У наведеній редакції частина восьма статті 10 Закону України «Про нотаріат» викладена відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про нотаріат», який набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 01 січня 2012 року.

Разом з тим, як встановлено вище, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю видане позивачу у липні 2001 року, а вперше нотаріальна діяльність розпочата 30 серпня 2001 року на посаді Завідуючої Другої криворізької державної нотаріальної контори, приватна нотаріальна діяльність зареєстрована 19 червня 2007 року по Харцизькому міському нотаріальному округу Донецької області, відповідно, норми частини восьмої статті 10 Закону України «Про нотаріат» за принципом дії закону у часі не можуть бути поширені на відносини, що виникли до її прийняття.

Так, відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як випливає з рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09 лютого 1999 року №1-99/рп, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Як вбачається з матеріалів справи, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 4032 позивач отримав 18 липня 2001 року, а вперше нотаріальна діяльність розпочата 30 серпня 2001 року на посаді Завідуючої Другої криворізької державної нотаріальної контори, приватна нотаріальна діяльність зареєстрована 19 червня 2007 року по Харцизькому міському нотаріальному округу Донецької області, таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не був пропущений строк реєстрації нотаріальної діяльності.

Суд також зазначає, що відповідно до акту про проведення сертифікації приміщення позивача від 26 листопада 2021 року будь-яких порушень не встановлено, зазначено про відповідність приміщення вимогам Закону України «Про нотаріат».

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання Відповідача Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) розглянути заяву позивача від 06.12.2021, з урахуванням положень законодавства, які свідчать про відсутність правових підстав для складення позивачем нового кваліфікаційного іспиту, суд зазначає наступне.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У справі East/West Alliance Limited проти України (№ 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією "небезпідставної скарги" та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Рисовський проти України (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу доброго врядування.

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (див. рішення у справах Beyeler v. Italy № 33202/96, Oneryildiz v. Turkey № 48939/99, Moskal v. Poland № 10373/05).

В рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі Hasan and Chaush v. Bulgaria № 30985/96).

На законодавчому рівні поняття дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення (постанова Вищого адміністративного суду України від 16.06.2015 у справі № К/800/6863/15, від 29.11.2016 № К/800/17306/16, № К/800/17393/16 від 29.09.2016, № К/800/13317/15 та від 17.12.2015 № К/800/32134/15).

В той же час, повноваження суб`єктів владних повноважень не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку (постанова Вищого адміністративного суду України від 17.12.2015 у справі №К/31204/15).

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

В даному випадку, посилання Відповідача на ч. 8 ст. 10 Закону України «Про нотаріат» (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про нотаріат», який набрав чинності з 01 січня 2012 року) в частині необхідності підтвердження кваліфікації Позивачкою шляхом складання нового кваліфікаційного іспиту є таким, що прямо суперечить законодавству України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушеного права слугуватиме зобов`язання відповідача - Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) розглянути заяву позивача від 06.12.2021, з урахуванням висновків, викладених у даному судовому рішенні.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до абз. 2 частини 4 статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Надавши правову оцінку всім обставинам справи, суд, з метою захисту прав та інтересів позивача, з урахуванням вимог статті 245 КАС України, а також висновків суду у даній справі, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та задовольнити позов шляхом:

Визнання протиправними дії щодо відмови ОСОБА_1 в реєстрації приватної нотаріальної діяльності.

Зобов`язання Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 49027, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 21-А ) розглянути заяву ОСОБА_1 , про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності, яка була подана 6 грудня 2021 року та видачі реєстраційного посвідчення для здійснення нотаріальної діяльності по Мелітопольському районному нотаріальному округу Запорізької області за адресою: 72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Гетьманська, 91, з урахуванням висновків суду.

Позивачем за подання позовної заяви до суду сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією № від 12 січня 2022 року.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_1 ) до Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (49027, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 21 А, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо відмови у реєстрації приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_1 .

Зобов`язати Південно Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (49027, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 21 А, ) розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.12.2021, з урахуванням положень законодавства, які свідчать про відсутність правових підстав для складення ОСОБА_1 нового кваліфікаційного іспиту.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (49027, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 21 А, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписане суддею 31 травня 2022 року.

Суддя Р.В. Сацький