Справа № 537/6212/21
Суддя: ДЯДЕЧКО І. І.
Дата ухвалення: 2022-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження: 2-а/537/19/2022
Справа № 537/6212/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.05.2022 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Дядечко І.І., за участі секретаря судового засідання Скічко Н.В., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до суб`єкта владних повноважень тимчасово виконуючого обов`язки командира взводу №2 роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції Єрліцова Ігоря Владиславовича, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

установив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, відповідно до якого просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 552166 від 26.11.2021, винесену т.в.о. командира взводу №2 роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенантом поліції Єрліцовим І.В. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено про те, що 26.11.2021 близько 12 год. 00 хв. позивач рухався по автомобільній дорозі, автошлях М22, Полтава-Олександрія в с. Потоки Кременчуцького району Полтавської області в бік міста Кременчук, на автомобілі марки HONDA C-RV, державний номерний знак НОМЕР_1 , з дотриманням Правил дорожнього руху України, та був зупинений відповідачем, який пояснив, що позивач перевищив швидкість руху на вказаній ділянці більш ніж на допустиму норму в 20 км/год., чим здійснив порушення вимог Правил дорожнього руху України під час керування автомобілем, а саме перевищив встановлені обмеження швидкості руху більш ніж на 20 км./год., де рухався зі швидкістю 73 км./год., чим порушив п. 12.4 ПДР України. Швидкість вимірювалась приладом TRUCAM TC 000639, під час розмови відповідач в порушення ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» почав вимагати перевірку документів водія, чим вважає порушено п. 2.4 ПДР. Відповідно до ст. 36 КУпАП справи про адміністративні правопорушення були об`єднанні та накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу 425 грн. Після чого відповідач склав щодо позивача постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА №552166 та застосував штраф в розмірі 425,00 грн. Зазначені дії відповідача, позивач вважає протиправними, а постанову незаконною, винесеною з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, з огляду на таке. Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» встановлено вичерпний перелік підстав для зупинки транспортного засобу. На запитання позивача до відповідача про підставу зупинки, останній чіткої відповіді не надав. Позивачем надавалися усні клопотання про надання йому матеріалів для ознайомлення, а також клопотання про право скористатися правовою допомогою, але відповідач проігнорував його клопотання. Під час спілкування з відповідачем, позивачу стало відомо про фіксацію правопорушення на лазерний вимірювач швидкості TRUCAM TC 000639. Вважає, що фіксація не зрозуміла, оскільки на зображенні незрозуміло, який саме державний номерний знак на транспортному засобі зафіксовано, та хто саме керував транспортним засобом. Таким чином, на думку позивача, відповідач розглядаючи справу про адміністративне правопорушення фактично не визначився з видом та характером адміністративного правопорушення. В постанові про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА №552166 від 26.11.2021 відповідачем зазначено, що до постанови начебто додається відеофіксація з бодікамери Ві01091. Проте, засоби якими ця відеофіксація нібито була здійснена не зазначені, що на думку позивача свідчить про порушення відповідачем вимог ст. 283 КУпАП при складанні постанови та її необґрунтованість. Отже, позивач вважає, що відповідачем не доведено факту порушення позивачем Правил дорожнього руху, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності серії БАА №552166 від 26.11.2021 не містить посилань на докази, на яких ґрунтується висновок про вину позивача, в зв`язку з чим він безпідставно був визнаний винним відповідачем у вчиненні порушення Правил дорожнього руху України і притягнутий до адміністративної відповідальності. З цих підстав слід визнати протиправною та скасувати прийняту відповідачем постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки на думку позивача вона прийнята з порушенням вимог законодавства.

10.12.2021 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.12.2021 відкрито провадження у справі.

24.01.2022 на адресу суду надійшов відзив від відповідача т.в.о. командира взводу №2 роти №1 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Єрліцова І.В., згідно якого відповідач просить відмовити ОСОБА_1 в задоволені позову, справу розглядати без участі відповідача. Зі змісту відзиву вбачається, що 26.11.2021 відповідачем ухвалено постанову серії БАА №552166 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення відповідно до ст. 36 КУпАП за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн за те, що водій ОСОБА_1 цього дня, близько 11 год. 50 хв., керуючи транспортним засобом HONDA C-RV, номерний знак НОМЕР_1 , на автомобільній дорозі М-22 Полтава-Олександрія, 95 км., с. Потоки перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше як на 20 км/год., а саме рухався зі швидкістю 73 км/год. в населеному пункті с. Потоки (швидкість вимірювалась приладом TRUCAM TC 000639), чим порушив п.п. 12.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та під час перевірки документів водія не пред`явив посвідчення водія та реєстраційний документ на даний ТЗ, чим порушив п.п. 2.4 ПДР України. На думку відповідача, позивач належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів в підтвердження доводів викладених в адміністративному позові, в порядку ч. 4 ст. 161 КАС України, до позовної заяви не додав. Доводи позивача, викладені в адміністративному позові, не спростовують факту порушення ним Правил дорожнього руху, не підтвердженні належними та допустимими доказами відповідно до вимог ст. 161 КАС України, мають судом оцінюватись критично, як єдиний спосіб водія уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення. На місці зупинки ТЗ водія, в порядку ст. 279 КУпАП відповідач представився, водію було повідомлено про порушення ним п. 12.4 ПДР України та ознайомлено з фото/відеозаписом, зафіксованим на прилад TRUCAM TC 000639. Під час перевірки документів позивача, останній відмовився надавати на законну вимогу для ознайомлення посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, а також поліс (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), що не заперечується в адміністративному позові. Позивачу було повідомлено про адміністративну відповідальність про вчинені ним правопорушення. На неодноразову законну вимогу надати для перевірки необхідні документи позивач відмовлявся. Справу про адміністративне правопорушення розглянуто в присутності позивача, постанову оголошено негайно після розгляду справи, копію постанови позивач отримав на місці розгляду справи. Ним було прийнято до уваги факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, усні пояснення позивача, та прийнято правомірне рішення про накладення на останнього адміністративного стягнення. Окрім того, відповідач вважає, що в розумінні чинного законодавства, розміщення поліцейськими приладу TRUCAM з метою фіксації порушень швидкісного режиму руху в руках не є порушенням вимог чинного законодавства. Отже, на думку відповідача, позивачем по справі до адміністративного позову не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Незгода позивача з його притягненням до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

26.01.2022 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області в задоволенні клопотання відповідача про залучення у справі у якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Департамент патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП відмовлено. Клопотання позивача про залучення до участі у справі співвідповідача задоволено, залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Департамент патрульної поліції.

15.02.2022 на адресу суду надійшов відзив відповідача Департаменту патрульної поліції НП України, згідно якого відповідач просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, з аналогічних підстав, що зазначені у відзиві відповідача т.в.о. командира взводу №2 роти №1 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Єрліцова І.В.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав в повному обсязі, з підстав у ньому зазначених.

Відповідач т.в.о. командира взводу №2 роти №1 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Єрліцов І.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відзиві просить справу розглядати без його участі

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Неявка в судове засідання відповідачів, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 26.11.2021 т.в.о. командира взводу №2 роти №1 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Єрліцовим І.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА №552166, згідно з якою до ОСОБА_1 з врахуванням ст. 36 КУпАП застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

У постанові зазначено, що 26.11.2021 о 11 год. 50 хв. на автомобільній дорозі М22 Полтава-Олександрія с. Потоки, водій ОСОБА_1 , керуючи ТЗ HONDA C-RV, державний номерний знак НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження швидкості руху, більш як на 20 км/год. а саме рухався зі швидкістю 73 км/год. в населеному пункті с. Потоки, чим порушив п.п. 12.4 ПДР України, швидкість вимірювалась приладом TRUCAM TC 000639, та під час перевірки документів водій не пред`явив посвідчення водія та реєстраційний документ на ТЗ, чим порушив п. 2.4 ПДР України, тобто вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Частиною 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», передбачено, що учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону. Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 1.3 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР України), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Наведене свідчить про те, що приписи ст. 251 КУпАП надають право працівникам поліції використовувати інформацію отриману за допомогою лазерного вимірювача та інформацію відеозапису в якості доказів наявності або відсутності факту правопорушення. В той же час, приписами відповідно до ч. 1 ст. ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено спосіб використання та встановлення (монтування) спеціальних приладів.

Так з оскаржуваної постанови вбачається, що порушення зафіксоване лазерним вимірювачем TruCAM ТС000639, який отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 №UA-MI/1-2903-2012. Відповідно, на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань, Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12, та пройшов повірку.

Міжповірочний інтервал для TruCAM визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 р. № 437 і становить 1 рік.

Відповідно до свідоцтва про повірку регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/23890 від 03.11.2021, виданого ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «Укрметртестстандарт»), лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCАМ LTI 20/20 № ТС000639 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач (вказане свідоцтво чинне до 03.11.2022).

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем до суду надано відеозапис на якому зафіксовано, як відповідач зачитує позивачу зміст оскаржуваної постанови, а також відео-фрагмент з приладу TruCam LTI 20/20 № ТС000639, на якому фіксується швидкість автомобіля HONDA, державний номерний знак встановити не можливо, в зв`язку з нечітким зображенням. Також відповідачем надано докази розміщення дорожніх знаків 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» з табличками, які інформують про зону їх дії.

Дослідивши наданий відповідачем до матеріалів справи відеозапис суд встановив, що на рухомий автомобіль HONDA, з нерозбірливим державним номерним знаком, інспектором патрульної поліції наведено ціль та здійснювався замір швидкості. В цей момент видно значне дрибіжання приладу TruCАМ, що може свідчити про проведення моменту фіксації швидкості автомобіля TruCAM з руки (рук). Така вібрація приладу TruCАМ, може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.

При цьому відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCAM LTІ 20/20, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача.

Враховуючи вищевикладені положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото - і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото - і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Водночас слід зазначити, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCАМ працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Отже, наданий відповідачем відео-фрагмент приладу TruCАМ не є належним доказом у справі, а тому підсумовуючи викладене в сукупності, суд дійшов висновку, що в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП відсутній, оскільки факт порушення позивачем вимог 12.4 ПДР України не підтверджується належними та зібраними у справі доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови.

Що стосується оскаржуваної постанови в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: a) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документ, що підтверджують відповідне право особи у таких випадках, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.(п. 2 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію»).

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках передбачених законодавством-страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже органи Національної поліції вправі перевіряти наявність посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, а підпунктами 2.1, 2.4. ПДР України, встановлено обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

З наданого відповідачем відеозапису вбачається, що на ньому зафіксовано, як відповідач зачитує позивачу зміст оскаржуваної постанови. При цьому даним відеозаписом не зафіксовано вимога відповідача до позивача про пред`явлення посвідчення водія та реєстраційного документу на ТЗ, а також відмова позивача в пред`явленні зазначених документів. Окрім того в судовому засіданні позивач вказав, на те що відповідачем вимога про пред`явлення йому зазначених документів взагалі не ставилася. В свою чергу відповідач, належних доказів, на основі яких у визначеному законом порядку було встановлено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП суду не надав.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже суд вважає, що відповідачами не доведено законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови та не доведено факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Щодо вимоги позивача про визнання оскаржуваної постанови протиправною, суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки ч. 3 ст. 286 КАС України не передбачено повноваження суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень визнавати оскаржувані постанови протиправними, в зв`язку з чим позов в цій частині задоволенню не підлягає.

З огляду на зазначене вище оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, зважаючи на те, що відповідачі в силу покладеного на них обов`язку не довели правомірність оскаржуваної постанови, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Керуючись ст. 6-12, 14, 20, 22, 25, 72-77, 79, 90, 241-246, 250, 251, 255, 271, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до суб`єкта владних повноважень тимчасово виконуючого обов`язки командира взводу №2 роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції Єрліцова Ігоря Владиславовича, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову т.в.о. командира взводу №2 роти №1 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Єрліцова Ігоря Владиславовича серії БАА №552166 від 26.11.2021 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя І.І.Дядечко