Справа № 607/3233/22
Суддя: Марциновська І. В.
Дата ухвалення: 2022-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

01.06.2022 Справа №607/3233/22 Провадження № 2-а/607/223/2022

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Марциновської І.В.,

за участю: секретаря судового засідання Семенець Т.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

УСТАНОВИВ:

22.02.2022 представник позивача адвокат Назаренко Я.В., діючи від імені ОСОБА_1 , звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою серії БАБ № 608899 від 13.02.2022 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Представник позивача вважає, що вказана постанова є неправомірною та прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки позивач виконав вимоги працівника поліції та пред`явив страховий поліс, а поліцейський не врахував ці обставини та виніс оскаржувану постанову.

За таких підстав представник позивача просить визнати незаконною та скасувати постанову серії БАБ № 608899 від 13.02.2022, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.02.2022 позовна заява залишена без руху з наданням представнику позивача строку для усунення її недоліків.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.04.2022 продовжено встановлений судом процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви у зв`язку з введенням на території України воєнного стану. 23.05.2022 представник позивача на виконання вимог даної ухвали усунула недоліки позовної заяви.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.05.2022 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, визначено відповідачу строк для подання відзиву до 01.06.2022 та задоволено заяву представника позивача про виклик та допит свідків.

30.05.2022 до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області засобами поштового зв`язку надійшов відзив Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, в якому відповідач позов не визнав та просив у позові відмовити. Відзив мотивований тим, що ОСОБА_1 порушив п. 31.4.3, 2.1 (ґ), 2.4 (а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки 13.02.2022 о 12 год. 40 хв. на вул. Незалежності в смт Гусятин Чортківського району Тернопільської області керував транспортним засобом марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом, державний номерний знак НОМЕР_2 , з непрацюючими габаритними вогнями на вказаному причепі, а після зупинки транспортного засобу працівниками поліції на вимогу останніх не пред`явив діючий страховий поліс. При цьому у відзиві зазначено, що факт вчинення позивачем правопорушення підтверджується відеозаписом з автомобільного реєстратора службового автомобіля, на якому видно, що в причепі до транспортного засобу не працювали габаритні вогні. За наслідками розгляду справи про вчинення ОСОБА_1 вказаних адміністративних правопорушень винесена постанова серії БАБ № 608899 від 13.02.2021, якою на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 425 грн. Вказана постанова, на думку відповідача, відповідає вимогам закону, є обґрунтованою та винесена з урахуванням об`єктивних обставин справи.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити. Зазначив, що дійсно 13.02.2022 керував транспортним засобом марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом, державний номерний знак НОМЕР_2 . Не заперечував, що на причепі не працювали габаритні вогні, однак зазначив, що перед початком руху здійснив перевірку автомобіля та причепа і габаритні вогні перебували у робочому стані. Також вказав, що впродовж декількох хвилин після зупинки транспортного засобу ним були усунені порушення, які полягали у несправності габаритних вогнів. Також під час зупинки автомобіля патрульні поліцейські пред`явили вимогу надати документи, а саме посвідчення водія та дійсний поліс страхування на транспортний засіб. Вимога щодо пред`явлення посвідчення водія була ним виконана, оскільки таке посвідчення було в наявності у паперовому вигляді. При цьому надати поліс страхування на автомобіль одразу після пред`явлення вимоги поліцейського не виявилось можливим, оскільки страхова компанія не надала такий поліс у паперовому вигляді і поліс був наявний лише у електронному вигляді. Разом з тим на місці зупинки транспортного засобу було відсутнє належне мобільне покриття, про що позивач зазначив працівнику поліції та вказав, що зараз знайде місце, де наявне мобільне покриття, та пред`явить вказаний поліс. Однак вказані обставини не були взяті до уваги працівником поліції та останній розпочав оформлення адміністративних матеріалів. При цьому поведінка працівника поліції була невідповідною, оскільки останній принижував позивача та його дружину, негативно висловлювався на їхню адресу та нецензурними висловами характеризував якість їхнього транспортного засобу. У зв`язку з викладеним за заявою позивача здійснювалось службове розслідування відносно вказаного працівника поліції. Також позивач зазначав поліцейському, що бажає скористатись правовою допомогою, однак працівником поліції було відмовлено у забезпеченні права позивача на захист. Так само поліцейський не взяв до уваги і наявність страхового полісу, який позивач пред`явив приблизно через 10 хвилин після зупинки транспортного засобу, коли зміг скористатись мобільним інтернетом.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що є односельцем ОСОБА_1 . Свідок показав, що 13.02.2022 перебував разом з позивачем у транспортному засобі марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , коли їх зупинили працівники поліції. Підставою для зупинки автомобіля було те, що у причепі не працювали габаритні вогні. Свідок зазначив, що вказане порушення було усунуто позивачем на місці зупинки транспортного засобу впродовж 5 хвилин. Повідомив, що дійсно на місці події було нестабільне мобільне покриття, що унеможливило пред`явлення ОСОБА_1 полісу страхування, який наявний у нього лише у електронному вигляді. Разом з тим впродовж декількох хвилин ОСОБА_1 вдалось віднайти належне мобільне покриття та останній пред`явив патрульним поліцейським поліс страхування. Однак останні не прийняли документ до уваги, оскільки вже здійснювали оформлення адміністративних матеріалів відносно позивача. Свідок вказав, що ОСОБА_1 заявляв клопотання про надання йому правової допомоги, однак таке клопотання було проігноровано патрульними поліцейськими.

У судове засідання представник позивача Назаренко Я.В., належним чином повідомлена про дату, час та місце цього засідання, не з`явилася без повідомлення про причини неявки. Жодних заяв чи клопотань на день розгляду справи від представника позивача до суду не надходило. При цьому позивач у судовому засіданні не заперечував щодо розгляду справи за відсутності його представника.

У судове засідання уповноважений представник відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не з`явився. У відзиві представник відповідача просив розглянути справу без його участі.

Вказане згідно ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача та показання свідка, дослідивши зміст позовної заяви, додані до неї документи та зміст відзиву і долучений до нього відеозапис, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 279 КУпАП посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

При цьому ст. 268 КУпАП серед іншого передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Суд установив, що 13.02.2022 поліцейським СРПП відділення поліції № 3 (смт Гусятин) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області Боднарчуком О.І. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 608899. Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 425 грн. У постанові зазначено, що 13.02.2022 о 12 год. 40 хв. на вул. Незалежності в смт Гусятин Чортківського району Тернопільської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом, державний номерний знак НОМЕР_2 , у якому не працювали ЗСП, а після зупинки транспортного засобу водій не пред`явив діючий страховий поліс.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, полягає у керуванні водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, полягає у керуванні транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У силу вимог ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частини 1-3 ст. 90 КАС України визначають, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, для спростування доводів, викладених у позовній заяві, і на підтвердження правомірності постанови серії БАБ № 608899 від 13.02.2022 відповідач надав відеозапис з місця події.

Разом з тим такий відеозапис здійснений за допомогою реєстратора службового автомобіля патрульних поліцейських та не містить звукозапису. При цьому зйомка відбувалася з службового автомобіля, тоді як події мали місце поблизу транспортного засобу ОСОБА_1 . Указане позбавляє суд можливості за допомогою цього відеозапису з`ясувати усі обставини, які підлягають доказуванню відповідачем, зокрема чи пред`являли патрульні поліцейські вимогу ОСОБА_1 щодо надання полісу страхування та чи були позивачем виконані такі вимоги, а також чи було при цьому дотримано визначеної законом процедури та чи був здійснений розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідно до положень ст. 280 КУпАП із забезпеченням прав особи, визначених ст. 268 КУпАП.

При цьому з наданого суду відеозапису вбачається, що події щодо зупинки належного позивачу транспортного засобу мали місце у світлу пору доби за ясної погоди. Вказані обставини також підтверджується змістом постанови про накладення адміністративного стягнення, де зазначено, що інкриміновані позивачу правопорушення були вчинені о 12 год. 40 хв.

Разом з тим згідно з п. 19.1 (в) Правил дорожнього руху світлові пристрої, а саме: на причепах та транспортних засобах, що буксируються, - габаритні ліхтарі, повинні бути ввімкнені на транспортному засобі, що рухається, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях.

З урахуванням викладеного суд вважає, що у ОСОБА_1 був відсутній обов`язок вмикати габаритні ліхтарі на керованому ним причепі, оскільки рух здійснювався у світлу пору доби та за ясної погоди.

Крім цього, зі змісту постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується те, що останній керував транспортним засобом марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом, державний номерний знак НОМЕР_2 , у якому не працювали ЗСП, чим порушено п. 31.4.3 (а) Правил дорожнього руху.

Так, п. 31.4.3 (а) Правил дорожнього руху передбачає, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, а саме, якщо зовнішні світлові прилади: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Разом з тим відповідачем не надано жодних доказів того, що такі несправності та невідповідності мали місце на керованих позивачем транспортному засобі чи причепі. Відсутні такі відомості і в оскаржуваній постанові.

Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд зазначає таке.

Так, п. 2.1 (ґ) Правил дорожнього руху передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Зі змісту вказаної норми вбачається, що законодавець в рівній мірі визначає як належні обидві форми страхового полісу - як на електронному, так і на паперовому носії.

При цьому в обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на момент зупинки транспортного засобу у нього був наявний чинний страховий поліс, який був лише в електронному вигляді. Проте у зв`язку з нестабільним мобільним зв`язком позивач не мав можливості одразу ж пред`явити вказаний документ на вимогу патрульного поліцейського, хоча і не відмовлявся від виконання такої вимоги та просив надати йому додатковий час для знаходження стабільного мобільного покриття. У подальшому позивач пред`явив патрульному поліцейському чинний страховий поліс в електронному вигляді. Разом з тим такі обставини не були взяті до уваги патрульними поліцейськими, що підтверджується наданими у судовому засіданні показаннями свідка. На спростування вказаних обставин відповідачем не надано жодних доказів.

Крім цього, показаннями свідка підтверджено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 бажав скористатись правовою допомогою з метою належної реалізації та захисту своїх прав, про що зазначив патрульному поліцейському. Однак у наданні такої допомоги йому було відмовлено. Указані обставини відповідачем не спростовані.

У силу вимог ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що сама по собі постанова від 13.02.2022 без інших належних та допустимих доказів не підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Установлені під час розгляду справи обставини дають суду підстави дійти висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та під час розгляду відносно останнього справи про адміністративні правопорушення вимоги ст. 268, 280 КУпАП виконані не були, а відтак постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 608899 від 13.02.2022 є такою, що винесена з порушенням норм права та підлягає скасуванню.

При цьому суд звертає увагу, що у позовній заяві позивач не вказував про порушення порядку розгляду відносно нього справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП. Разом з тим про такі порушення позивач вказував у судовому засіданні, а відповідач у поданому відзиві зазначав про дотримання вимог закону під час розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_1 , в тому числі і за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відтак, приймаючи до уваги те, що в оскаржуваній постанові адміністративне стягнення накладене на позивача за вчинення одразу двох адміністративних правопорушень та розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП здійснювався одночасно, суд вважає за необхідне скасувати постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 608899 від 13.02.2022 у повному обсязі, що відповідає прохальній частині позовної заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України визначає, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд зазначає, що з урахуванням положень вказаної норми рішення суб`єкта владних повноважень не потребує окремого визнання його неправомірним, оскільки така неправомірність підтверджується шляхом скасування оскаржуваної постанови. Відтак позовні вимоги в цій частині не є обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, при зверненні до суду з цим позовом ОСОБА_1 не заявляв вимогу щодо закриття відносно нього провадження у справі про адміністративне правопорушення. Разом з тим про таку необхідність ОСОБА_1 зазначив у судовому засіданні. Відтак, приймаючи до уваги вимоги ч. 3 ст. 286 КАС України, та з метою ефективного захисту прав позивача суд дійшов переконання про існування підстав для закриття відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення підлягає частковому задоволенню.

Також відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує роз`яснення, які містяться в п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» та відповідно до яких якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 496 грн 20 коп., що підтверджується квитанцією ID № 5019-8511-5135-7657 від 21.02.2022.

Відтак сума сплаченого судового збору у розмірі 248 грн 10 коп. підлягає стягненню з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , а судові витрати у виді судового збору у сумі 248 грн 10 коп. слід покласти на позивача.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 9, 121, 126, 245, 268, 280 КУпАП, ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 268, 269, 271-272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 608899 від 13.02.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень.

Закрити відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

У іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору у сумі 248 (двісті сорок вісім) гривень 10 копійок.

Судові витрати у виді судового збору у сумі 248 (двісті сорок вісім) гривень 10 копійок покласти на позивача ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, місцезнаходження: вул. Валова, буд. 11, м. Тернопіль; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40108720.

СуддяІ. В. Марциновська