Справа № 160/4855/22
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2022-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2022 року Справа № 160/4855/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Жукової Є.О., -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2022 р. провадження у справі було відкрито, та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.
На звернення від 07.09.2021 в частині отримання інформації про заробіто прокурора з урахуванням премії, виплаченої станом на грудень 2020 р. керівником Дніпропетровської обласної прокуратури Біжком Сергієм Віталійовича відмовлено у наданні такої інформації. У направленому листі від 13.09.2021 р. №21-595вих-21 вказано, що преміювання здійснюється за результатам оцінювання роботи прокурорів за календарний рік і має індивідуальний характер, зв`язку з цим підстав для видачі окремої довідки про розмір заробітної плати урахуванням премії у розмірі 30% відповідач не вбачає. Також Біжко повідомив пр те, що у рішенні суду від 11.03.2021 р. у справі №804/8909/16 відсутня вказівка про зобов`язання Дніпропетровської обласної прокуратури видавати ОСОБА_1 у майбутньому довідки про розмір заробітної плати із зазначенням надбавки за вислугу років у розмірі 50% посадового окладу. Таким чином, позивач зазначає, що відповідач безпідставно відмовив у наданні запитуваної інформації.
Позивач вважає, що керівник Дніпропетровської обласної прокуратури Біжко Сергій Віталійович порушив вимоги діючого законодавства України, та безпідставно відмовив у наданні запитуваної інформації.
Так, з метою відновлення своїх порушених законних прав і інтересів, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Суд зазначає, що копію ухвали суду від 31.03.2022 р. у справі №160/4855/22 разом з позовною заявою та доданими до неї документами направлено на адресу відповідача, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи.
На підставі викладеного вище, суд зазначає, що останній вжив заходи, щодо належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні, у порядку визначеним КАС України.
17.05.2022 р. відповідачем було направлено на адресу суду відзив на позовну заяву від 17.05.2022 р., в обґрунтування якого зазначено наступне.
У постанові від 18.12.2020 у справі №804/8909/16 Верховний Худ звернув увагу на те, що за загальним правилом закріпленим у статті 46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт, владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
При цьому, відповідачем у справах, в яких оспорюються дії відповідного роботодавця по видачі довідок по заробітній платі, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах, та підписала відповідну довідку або відповідь на звернення.
Отже, керівник Дніпропетровської обласної прокуратури Біжко Сергій Віталійович як особа, що підписала відповідь на звернення позивача, є неналежним відповідачем за даним позовом.
Так, позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовано протиправною, на думку останнього, бездіяльністю прокуратури щодо надання па його звернення від 07.09.2021 р. інформації, яка виражається в незгоді з отриманою відповіддю разом з довідкою про розмір заробітної плати.
Позивач 07.09.2021 р. звернувся до Дніпропетровської обласної прокуратури із заявою, в якій просив надати довідки (а не інформацію) про розмір заробітної плати для перерахунку пенсії за відповідною посадою прокурорського працівника на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.
Розглянувши звернення позивача від 07.09.2021 р., відповідачем надана відповідь від 13.09.2021 р. за №21-595вих- 21, яка містила додаток у вигляді довідки про розмір заробітної плати від 09.09.2021 р. №21-237вих-21.
Позивач раніше вже звертався до суду щодо правомірності зазначення відсотка та суми надбаки за вислугою років у розмірі 50% від посадового окладу у довідці обласної прокуратури від 09.09.2021 р. за №21-237вих-2.
Позивач у зверненні наголошував, що у довідці серед інших складових заробітної плати повинна бути вказана надбавка за вислугу років у розмірі 50% від посадового окладу, а також просив видати окрему довідку про розмір заробітної плати для перерахунку пенсії, в якій має бути врахована премія, виплачена у розмірі 30% від суми посадового окладу за календарний рік.
При наданні відповіді від 13.09.2021 р. позивачу було роз`яснено, що підстав для зазначення надбавки у розмірі 50% від посадового окладу не вбачається.
У вказаній довідці зазначено розмір надбавки за вислугу років у розмірі 40% від посадового окладу.
При цьому, позивачу відмовлено у видачі окремої довідки про розмір заробітної плати для перерахунку пенсії, в якій має бути врахована премія, виплачена у розмірі 30% від суми посадового окладу за календарний рік.
На підставі викладеного вище, та враховуюи відповідні норми чинного законодавства України, відповідач просить суд у задоволенні пред`явлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.
16.05.2022 р., позивачем було направлено на адресу суду відповідь на відзив від 16.05.2022 р., в тексті якого зазначено наступне.
Щодо неналежного відповідача у справі, позивач зазначає, що ст.19 ЗУ «Про звернення громадян» на керівника, в межах його повноважень, покладається обов`язок об`єктивно, всебічно та вчасно перевіряти заяву чи скаргу.
З аналізу інформації, викладеної у листі від 13.09.2021 р. за № 21-595вих-21, який підписано ОСОБА_2 як керівником обласної прокуратури, розглядаючи звернення особи з інвалідністю внаслідок війни, він відмовив останньому у наданні окремої інформації про заробіток прокурора з урахуванням премії, виплаченої станом на грудень 2020 року.
Відмовляючи у цій частині, ОСОБА_2 у листі від 13.09.2021 р. № 21-595вих-21 виклав свої мотиви такої відмови, проте такі мотиви свідчать про неповний та необ`єктивний розгляд звернення, крім того він не роз`яснив порядок оскарження прийнятого ним рішення про відмову.
У відзиві доводів протилежному чи заперечень цьому не наведено.
На підставі означеного вище, позивач підтримує заявлені позовні вимоги та просить суду задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Суд розглянув справу відповідно до ст. 262 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, враховуючи строк розгляду справи, передбачений ст.258 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
07.09.2021 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Бажка С.В. із заявою, в тексті якої просив надати окрему довідку про розмір заробітної плати для проведення перерахунку пенсії за відповідною посадою прокурорського працівника на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.
Також, оскільки призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок, а заробітна плата прокурора складається у тому числі з премій (розмір щорічної премії прокурора не може становити більше 30 відсотків розміру суми його посадового окладу, отриманої ним за відповідний календарний рік), прошу направити мені другу окрему довідку про розмір заробітної плати для проведення перерахунку пенсії за відповідною посадою прокурорського працівника на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури з урахуванням премії, виплаченої у розмірі 30% від суми посадового окладу за відповідний календарний рік на підставі наказу керівника Дніпропетровської обласної прокуратури № 888к від 01.12.2020 станом на дату виплати вказаної премії.
Також просив врахувати, що маю стаж служби в органах прокуратури більше 35 років, у зв`язку з чим розмір надбавки за вислугу років аналогічним чином має становити 50%.
Додатково просив повідомити дату виплати премії прокурорам на підставі наказу керівника Дніпропетровської обласної прокуратури № 888к від 01.12.2020.
Також прошу вказати дату та номер реєстрації вхідної кореспонденції у Дніпропетровській обласній прокуратурі цього звернення від 07.09.2021 р.
Керівником обласної прокуратури С. Біжко було направлено на адресу позивача відповідь на звернення, в тексті якого зазначено наступне.
Надаю довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, станом на 01.01.2021 р.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2021 у справі №804/8909/16 зобов`язано Дніпропетровську обласну прокуратуру надати ОСОБА_1 відповідь-довідку із зазначенням надбавки за вислугу років у розмірі 50% відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1090, у редакціях, що діяли на час звернень ОСОБА_1 до прокуратури у 2016 році.

Вказане рішення суду Дніпропетровською обласною прокуратурою виконано, відповідну довідку було направлено листом №21-478вих-21 від 14.07.2021 р.

Разом з тим, у рішенні суду від 11.03.2021 р. у справі №804/8909/16 відсутня вказівка про зобов`язання Дніпропетровської обласної прокуратури видавати в майбутньому довідки про розмір заробітної плати із зазначенням надбавки за вислугу років у розмірі 50% посадового окладу.

Повідомлено також, що відповідно до ч.2 ст.81 Закону України «Про прокуратуру» преміювання прокурорів здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором, за результатами оцінювання якості їх роботи за календарний рік.

Преміювання прокурорів в грудні 2020 року здійснювалось на підставі Тимчасового положення про систему оцінюванні якості роботи прокурорів та преміювання прокурорів, затвердженого наказом Генерального прокурора №503 від 30.10.2020 р.

Преміювання прокурорів за результатами оцінювання якості їх роботи за календарний рік має індивідуальний характер, залежить від ряду чинників, зокрема від складання кожним прокурором звіту, в якому зазначається, серед іншого, обсяг виконаної роботи.

З гляду на викладене на викладене, підстав для видачі окремої довідки при розмір заробітної плати (грошового забезпечення), шо враховується для перерахунку пенсії, з урахуванням премії у розмірі 30 % суми посадовою окладу за відповідний календарний рік па підставі наказу керівника Дніпропетровської обласної прокуратури №888к від 01.12.2020 р. не вбачається.

Повідомляю, що виплати премії прокурорам на підставі накачу керівника Дніпропетровської обласної прокуратури №888к від 01.12.2020 р. буди здійснені 10.12.2020 та 24.12.2020.

Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача із бездіяльністю відповідача в частині порушень вимог та статті 19 Закону України "Про звернення громадян" та статті 40 Конституції України, у зв`язку з чим позивач просить захистити його порушене право шляхом визнання такої бездіяльності протиправною.

Стаття 40 Конституції України закріплює право усіх направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України від 02.10.1996 року №393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон №393/96-ВР) передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст.3 Закону №393/96-ВР визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

У відповідності до ст.5 Закону №393/96-ВР встановлено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Відповідно до ст. 15 Закону №393/96-ВР передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Статтею 16 Закону №393/96-ВР визначено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Відповідно до ст.19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

Статтею 20 Закону №393/96-ВР передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Відповідно до ст.24 Закону №393/96-ВР встановлено, що особи, винні у порушенні цього Закону, несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність, передбачену законодавством України.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що громадяни України наділені правом звернення з відповідними заявами, скаргами до посадових осіб органів державної влади відповідно до їх функціональних обов`язків, а, відповідно, на таких осіб покладений обов`язок об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги та письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення у місячний строк від дня їх надходження, який може бути продовжено до сорока п`яти днів, а особи, винні у порушенні цього Закону, несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність, передбачену законодавством України.

Здійснивши системний аналіз заначених вище норм чинного законодавства України, суд зазначає, що відповідачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про правомірність його бездіяльності, зокрема, щодо ненадання обґрунтованої письмової відповіді та інформації про розмір заробітної плати для проведення перерахунку пенсії за відповідною посадою прокурорського працівника на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури з урахуванням премії, виплаченої у розмірі 30% від суми посадового окладу за відповідний календарний рік у грудні 2020 р.

При цьому, що належного відповідача у даній справі, суд зазначає наступне.

Листом від 13.09.2021 р. за №21-595вих-21, на звернення позивача від 07.09.2021 р. було надано відповідь та підписано саме керівником обласної прокуратури С.Біжко, що підтверджується останнім, копія якого міститься в матеріалах справи.

Вітак, враховуючи норми ст.19 Закону №393/96-ВР, якою визначено, що зокрема, керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані розглядати заяви чи скарги.

Таким чином, саме керівник Дніпропетровської обласної прокуратури Біжко Сергій Віталійович є належним відповідачем у цій справі.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, судом враховується і позиція Верховного Суду, викладена у його постанові від 26.09.2019р. у справі 826/11164/16, за якою орган уважається таким, що виконав передбачений Конституцією України обов`язок, якщо склав відповідь на звернення особи у чіткій відповідності до поставлених у ньому питань і довів зміст відповіді до заявника в обраний ним спосіб: поштою або засобами електронного зв`язку.

Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідно до пункту 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межахзакону, можливість застосувати нормизаконута вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Так, зобов`язання керівника Дніпропетровської обласної прокуратури надати ОСОБА_1 інформацію про розмір заробітної плати для проведення перерахунку пенсії за відповідною посадою прокурорського працівника на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури, з урахуванням премії у розмірі 30% від суми посадового окладу за відповідний календарний рік станом на грудень 2020 року, а також відсотка та суми надбавки за вислугу років (50% від посадового окладу) згідно з вимогами законодавства України, зокрема ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», постанови Кабінету Міністрів України № 1090 від 09.12.2015, а також Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(Н)/2019, є дискреційним повноваженням відповідача. Суд не може підміняти уповноважену та те особу, бездіяльність якого оскаржується, та зобов`язати надати конкретну відповідь на звернення ОСОБА_1 від 07.07.2021 р. із зазначенням конкретної інформацію про розмір заробітної плати для проведення перерахунку пенсії за відповідною посадою прокурорського працівника на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури, з урахуванням премії у розмірі 30% від суми посадового окладу за відповідний календарний рік станом на грудень 2020 року, а також відсотка та суми надбавки за вислугу років (50% від посадового окладу) згідно з вимогами законодавства України, зокрема ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», постанови Кабінету Міністрів України № 1090 від 09.12.2015, а також Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(Н)/2019, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції відповідача, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

У силу положень частини 5статті 242 Кодексу адміністративного судочинства при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, суд зазначає, що адміністративний суд перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень, не ставить своїм завданням підміняти компетентні національні органи.

З урахуванням наведеного, а також дискреції відповідача в питаннях щодо надання відповіді на звернення, суд з метою ефективного захисту права позивача вважає за необхідне зобов`язати відповідача - керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Біжка Сергія Віталійовича повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 07.07.2021р. відповідно до Закону України "Про звернення громадян" та Конституції України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» констатував: «50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд» , в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

При цьому, суд зазначає, що у Висновку №11 від 18.12.2008 року Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи про якість судових рішень викладено наступні висновки:

«Усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою й простою мовою - це необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю. Для цього потрібно логічно структурувати рішення й викласти його у зрозумілому стилі, доступному для всіх.»

«Кожен суддя може обрати власний стиль та побудову документа або використовувати типові зразки, якщо такі існують.»

Водночас, відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду від 16.12.2021 р. у справі №11-164сап21, в тексті якої зазначено, що не повинно викликати сумнівів чи заперечень відносно того, що всі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в наступній редакції:

- визнати протиправною бездіяльність керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Біжка Сергія Віталійовича щодо ненадання обґрунтованої письмової відповіді та інформації на звернення, яке зареєстроване за вхідним №46969-21 від 07.09.2021 р., у визначений Законом термін, відносно порушених ОСОБА_1 питань у його зверненні від 07.07.2021р., яка складена та направлена, в порядку Закону України «Про звернення громадян»;

- зобов`язати керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Біжка Сергія Віталійовича повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 07.07.2021р. відповідно до Закону України "Про звернення громадян" та Конституції України;

- в іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Статтею 139 КАС України, визначено порядок розподілу судових витрат.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Біжка Сергія Віталійовича (пр-т Д.Яворницького, 38, м.Дніпро, 49044) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Біжка Сергія Віталійовича щодо ненадання обґрунтованої письмової відповіді та інформації на звернення, яке зареєстроване за вхідним №46969-21 від 07.09.2021 р., у визначений Законом термін, відносно порушених ОСОБА_1 питань у його зверненні від 07.07.2021р., яка складена та направлена, в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Зобов`язати керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Біжка Сергія Віталійовича повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 07.07.2021р. відповідно до Закону України "Про звернення громадян" та Конституції України.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення суду набирає законної сили відповідно дост.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295,297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова