Справа № 560/3038/22
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2022-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3038/22
УХВАЛА

іменем України

31 травня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С.розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про зобов`язання виплатити щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства за період перебування у зоні гарантованого добровільного відселення по 2001 рік.

Ухвалою від 19.05.2022 суд залишив позовну заяву без руху після відкриття провадження у справі у зв`язку із встановленням факту пропуску позивачкою строку звернення до суду з цим позовом. В ухвалі суд звернув увагу на те, що підставою своїх позовних вимог вона зазначає поновлення рішенням Конституційного суду України від 17.07.2018 відповідного права на виплату. У той же час, до суду з цим позовом позивач звернулась у лютому 2022, чому передувало її звернення у жовтні 2021 до відповідача.

Позивач подала заяву про усунення недоліків позовної заяви, у якій покликається на те, що про порушення права вона дізналась 28.10.2021, після чого звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради стосовно виплати грошової допомоги. Отримавши відмову, позивачка звернулась до суду.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості наведених доводів, суд враховує таке.

Як вбачається зі змісту позову, позивачка просить зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірі, що дорівнює 40 % від мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на відповідний бюджетний рік, за період її перебування у зоні гарантованого добровільного відселення по 2001 рік.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

ОСОБА_1 зазначає, що про порушення права вона дізналась 28.10.2021 року, після чого звернулась до відповідача про виплату коштів.

Разом з тим, зазначена обставина не підтверджується будь-якими належними доказами, з огляду на які суд міг би прийти до обґрунтованого висновку про те, що позивачка дізналась про порушення свого права саме у жовтні 2021 року, а не раніше.

Як вбачається зі змісту позову, позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у нездійсненні нарахування та виплати вказаної допомоги, тобто посилається на триваюче порушення права.

У прохальній частині позовної заяви вона просить зобов`язати відповідача вчинити дії - нарахувати та виплатити допомогу за період до 2001 року, проте не висуває вимоги щодо визнання протиправною відмови, відображеної у повідомленні, яке надане на її звернення у жовтні 2021 року. Таким чином, предметом спору є не оскарження відмови, а бездіяльність відповідача як триваюча пасивна поведінка.

Проте, як зазначалось в ухвалі про залишення позову без руху, грошова допомога у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, щодо виплати якої звернулась позивачка, є періодичним платежем, відтак щодо бездіяльності відповідача в частині її невиплати з моменту поновлення відповідного права Конституційним судом, позивач могла або повинна була дізнатись протягом 2018-2020 років.

Вимоги позивачки стосуються виплати їй цієї допомоги за період перебування у зоні гарантованого добровільного відселення до 2001 року.

Судом встановлено, що право на одержання цієї допомоги було обмежене з 01.01.2015, однак відновлене Конституційним судом на підставі рішення № 6-р/2018 від 17.07.2018, відтак у період до грудня 2014 року позивач також повинна була знати про наявність відповідного права та у разі його порушення могла звернутись за захистом.

У той же час, будь-які належні докази поважності або обґрунтованості причин незвернення її до уповноважених органів соціального захисту стосовно виплати вказаної допомоги за спірний період (до 2001 року) у справі відсутні і не надані позивачкою разом із заявою від 27.05.2022.

Як вбачається з правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності заяв (скарг). Норми, що регулюють строки подачі заяв (скарг) спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності (рішення у справі Мельник проти України, заява №23436/03).

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого відповідні правовідносини можуть вважатись спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У той же час, підстави пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані поважними, а строки поновленими у разі, якщо обставини, з якими пов`язано пропуск строку, є непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи, а тому унеможливили своєчасне подання позову, апеляційної, касаційної скарги. Отже, саме наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо оскарження дій, бездіяльності суб`єкта владних повноважень може бути підставою для висновку про поважність причин пропуску строку звернення до суду (правова позиція Верховного Суду у постанові від 13.11.2018 року по справі № 804/958/17).

Предметом розгляду в межах категорії справ щодо питань соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими або обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежать також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту.

Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 зазначив, що отримання позивачем листа відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Триваюча пасивна поведінка особи, в свою чергу, не свідчить про дотримання нею строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Судом з матеріалів справи та поданої позивачкою заяви не вбачаються вагомі обставини (у тому числі але не виключно: тривала тимчасова непрацездатність, недієздатність, перебування або проживання за кордоном, зайнятість, яка виключає можливість вчинити дії протягом тривалого часу тощо), підтверджені доказами, які є або були об`єктивними перешкодами для звернення до суду починаючи з серпня 2018 ( коли стало відомо про прийняття рішення, на яке покликається позивач, Конституційним Судом), а також до 01.01.2015 ( момент обмеження права на виплату внесеними законодавством змінами)

Крім того, позивач ставить питання про виплату їй періодичних платежів ( щомісячна допомога), які повинні були виплачуватись за період перебування у зоні гарантованого добровільного відселення по 2001 рік, тобто від вказаного періоду минуло більше ніж 20 років.

Позивачкою не надані будь-які належні докази, які свідчать про те, що подача цього позову поза строком звернення до суду дійсно була пов`язана з об`єктивною неможливістю звернутись до суду своєчасно. Одночасно з цим, причини зволікання з реалізацією права на судовий захист, які не пов`язані з реальними перешкодами, не можуть розглядатись як достатні підстави для поновлення строку.

Частиною 13 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Відповідно до ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд запропонував позивачці обґрунтувати належними доказами причини пропуску процесуального строку, однак цього зроблено не було.

Відтак, оскільки позивач не заявила про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, підстави, на які вона покликається у поданій заяві не можуть бути визнані судом поважними, а інші поважні підстави судом також не встановлені, адміністративний позов слід залишити без розгляду.

Керуючись частиною 3 статті 123, статтями 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

підстави, вказані ОСОБА_1 у заяві від 27.05.2022 в обґрунтування дотримання строку звернення до суду - визнати неповажними та такими, які не дають можливість поновити пропущений строк звернення до суду.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про зобов`язання виплатити щомісячну грошову допомогу - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя І.С. Козачок