Справа № 160/2428/21
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2022-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 травня 2022 року

м. Київ

справа № 160/2428/21

адміністративне провадження № К/990/11486/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. перевірив касаційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року у справі №160/2428/21 за позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправними та скасування висновку, наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому просила:

визнати протиправним і скасувати висновок, затверджений наказом Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 10 грудня 2020 року № 4004-к «Про затвердження Висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), які займають посади державної служби категорії Б і В у 2020 році» в частині відносно державного службовця ОСОБА_1 ;

визнати протиправним і скасувати наказ Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 14 грудня 2020 року № 4033-к «Про звільнення ОСОБА_1 »;

поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Чечелівського районного у м. Дніпро відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з 20 січня 2021 року;

стягнути з Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, з 20 січня 2021 року по день прийняття судового рішення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про часткове задоволення позову.

Визнано протиправним і скасовано наказ Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 14 грудня 2020 року №4033-к "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Чечелівського районного у м. Дніпро відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з 19 січня 2021 року.

Стягнуто з Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 січня 2021 року до 08 лютого 2022 року в сумі 149938,80 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

09 травня 2022 року Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) вдруге засобами поштового зв`язку надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року. Скаржник просить скасувати постанову апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.

Так, у тексті касаційної скарги скаржник указує, що підставою касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції у справі №160/2428/21 є пункти 1, 3, 4 частини четвертої статті 328 КАС України.

Щодо посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України Суд зазначає таке.

Скаржник указує на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові застосував норму права (частину п`яту статті 308 КАС України) без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 08 вересня 2021 року в справі №9901/315/20 та від 11 березня 2021 року в справі №2340/3515/18, а саме не врахував, що суд апеляційної інстанції не може розглядати підстави позову, які не були заявлені в суді першої інстанції.

Водночас необхідно зазначити про те, що недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.

Посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

Окрім того необхідно зазначити, що межі перегляду судом апеляційної інстанції визначені статтею 308 КАС України. Твердження позивача щодо підписання/непідписання завдань є перевіркою доказів, а не розглядом підстав позову, як помилково зазначає скаржник у касаційній скарзі.

Відповідно до частини третьої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З огляду на викладене, Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Також відповідач у касаційній скарзі посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме:

- пункту 41 Порядку проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2017 року №640 щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В», в якому виставляється негативна, позитивна або відмінна оцінка, за формою згідно з додатком 5 затверджується наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення;

- частини шостої статті 44 Закону України «Про державну службу», згідно якою у разі отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності такий державний службовець звільняється із служби відповідно до пункту 3 частини першої статті 87 цього Закону та з ним розривається контракт про проходження державної служби (у разі укладання).

Так, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права.

Варто зауважити, що при поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначена скаржником норма права, щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову (наприклад, з точки зору порушення її відповідачем), але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях.

Окрім того, скаржник посилається на не застосування судом апеляційної інстанції частини шостої статті 44 Закону України «Про державну службу», проте незастосування судом норми права (частини шостої статті 44 Закону України «Про державну службу») не є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 3 частини чотири статті 328 КАС України.

Ураховуючи наведене, Суд уважає недоведеними наявність підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Скаржник також посилається на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, яким передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Скаржник зазначаючи, що судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною 2 статті 353 КАС України, тобто порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, зазначає, що скаржник не навів вмотивованих аргументів, які б свідчили про наявність підстав для касаційного оскарження на підставі пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, переоцінки доказів і незгоди з висновком суду апеляційної інстанції.

Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а скаржник обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження справі.

Отже, у скарзі відсутні обґрунтовані мотиви, за яких суд може відкрити касаційне провадження на підставі пунктів 1, 3, 4 частини четвертої статті 328 КАС України.

У контексті наведеного слід зауважити, що з урахуванням внесених до КАС України змін, які набрали чинності 08.02.2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року у справі №160/2428/21 за позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправними та скасування висновку, наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Кашпур