Справа № 280/953/22
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року Справа № 280/953/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області,

Відділу обслуговування громадян №10 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області

про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1, Управління), Відділу обслуговування громадян №10 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі також відповідач 2), у якій позивач просить суд:

1) визнати неправомірною бездіяльність відповідача 1, 2 про відмову в призначенні пенсії відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII про відмову в призначенні пенсії відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII;

2) зобов`язати відповідача 1, 2: - призначити позивачу пенсію відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ з часу звернення про її призначення (13 липня 2021 року); - зарахувати до вислуги років, що дає право на пенсію згідно 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII: час проходження військової служби з 14 червня 1967 року по 28 листопада 1969 року (2 р. 5 міс. 14 дн.); службу на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ з 10 квітня 1975 року по 01 серпня 1994 року (19 р. 3 міс. 21 дн.); час роботи на посаді помічника прокурора Оріхівського району з 09 серпня 1994 року по 31 грудня 1999 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 2007 позивачу призначено пенсію згідно Закону України «Про державну службу». До призначення вказаної пенсії позивач працював в державних структурах, в тому числі в органах прокуратури. Позивач звертає увагу, що має усі законні підстави для переведення його на пенсію за вислугу років згідно статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII (далі - №1789-XII), який діяв на час звільнення його з органів прокуратури, оскільки має стаж роботи більше 20 ти років, з урахуванням роботи на посадах начальницького складу органів внутрішнього справ та строкову військову службу. 13.07.2021 позивач звернувся з відповідною заявою до відповідача 2, однак листом останнього від 02.08.2021 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю відповідного стажу роботи в органах прокуратури. Позивач не погоджується з такою позицією пенсійного органу та з посиланням на статтю 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі Закон №1697-VII) та статтю 50-1 Закону №1789-XII звертає увагу, що його стаж роботи становить 27 років 1 місяць 27 днів, що є достатнім для призначення пенсії за вислугу років. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 24.01.2022 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у відповідності до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

11.02.2022 відповідач 1 подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що 13.07.2021 позивач звернувся до Управління із заявою про перерахунок пенсії - перехід на пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру». За принципом екстериторіальності заява позивача разом з наданими до неї документами після автоматичного розподілу надійшла до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі ГУ ПФУ в Миколаївській області). Рішенням ГУПФУ в Миколаївській області про відмову в перерахунку від 19.07.2021 о/р 82 позивачу відмовлено в переведенні на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Також у цьому рішенні зазначено, що до статті 86 Закону №1697-VІІ, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 01 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років. Відповідно до частини 8 статті 86 Закону №1697-VII, право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури. Згідно довідки прокуратури Запорізької області від 23.07.2020 року №11-82 вих-20 стаж роботи ОСОБА_1 в органах прокуратури з серпня 1994 року по грудень 1999 року становить 5 років 4 місяці 22 дні. Після винесення оскаржуваного рішення, воно було направлено до Управління та долучено до матеріалів електронної пенсійної справи позивача. Про вищезазначене рішення про відмову в перерахунку позивача було повідомлено листом відповідача 2 від 02.08.2021 № 0800-0213-8/51780. Звертає увагу, що оскільки позивач має стаж роботи ОСОБА_1 в органах прокуратури менше 15 років та безпосередньо перед зверненням за призначенням пенсії не працював в органах прокуратури, то ГУ ПФУ в Миколаївській області правомірно відмовлено в переведенні позивача на пенсію за вислугу років. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 15.02.2022 залучено до участі в справі №280/953/22 в якості відповідача ГУ ПФУ в Миколаївській області. Запропоновано ГУ ПФУ в Миколаївській області подати до суду відзив на позовну заяву та документи на його обґрунтування протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення цієї ухвали. Роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами. У відповідності до частини 6 статті 48 КАС України розгляд адміністративної справи №280/953/22 розпочато спочатку.

ГУ ПФУ в Миколаївській області правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалось, про розгляд справи повідомлений належним чином. Клопотання (заяви) процесуального характеру до суду від ГУ ПФУ в Миколаївській області не надходили.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управління як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Як слідує із заяв по суті справи, пенсія позивачу за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» призначена у 2007 році.

13.07.2021 позивач звернувся до Управління із заявою про перехід на інший вид пенсії, а саме на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Вищевказану заяву позивача з доданими документами за принципом екстериторіальності у відповідності до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №4.2), передано до ГУ ПФУ в Миколаївській області.

19.07.2021 Відділом перерахунків пенсій №2 Управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Миколаївській області прийнято рішення о/р 82 про відмову в перерахунку.

У рішенні зазначено, що відповідно до статті 86 Закону №1697-VІІ прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 01 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів;

слідчими, суддями;

на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою;

у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання;

на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України;

на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури;

військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання;

відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Відповідно до пункту 8 статті 86 Закону №1697-VII право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Згідно довідки прокуратури Запорізької області від 23.07.2020 року №11-82 вих-20 стаж робота в органах прокуратури з серпні 1994 року по грудень 1999 року становить 5 років 4 місяці 22 дні.

На підставі викладеного, вирішено відмовити ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Листом Відділу обслуговування громадян №10 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 02.08.2021 №0800-0213-8/51780 позивача повідомлено про відмову в переведенні на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Позивач, вважаючи, що має право на переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», звернувся до суду з даним позовом.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пунктом 6 статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

За правилами частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно з пунктом 1.1 Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Пунктом 4.1 Порядку №22-1 визначено, що заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Відповідно до абзацу 13 пункту 4.2 вказаного порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку №22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до пункту 4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Як встановлено судом, розгляд заяви позивача про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» здійснювало ГУ ПФУ в Миколаївській області, яке визначено за принципом екстериторіальності відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1.

За наслідками розгляду вказаної заяви ГУ ПФУ в Миколаївській області прийняло рішення о/р 82 від 19.07.2021 про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Рішення мотивоване тим, що позивач має стаж роботи в органах прокуратури 5 років 4 місяці 22 дні, що не відповідає положенням статті 86 Закону №1697-VII для призначення пенсії відповідно до вказаного Закону.

Натомість, у позовній заяві позивач наголошує на тому, що він має право на призначення пенсії за вислугу років у відповідності до статті 86 Закону №1697-VII та статті 50-1 Закону №1789-XII. Звертає увагу, що його стаж роботи в органах прокуратури з урахуванням військової служби, роботи на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, та на посаді помічника прокурора становить 27 років 1 місяць 27 днів.

З даного приводу суд зазначає, що з 01.01.1994 року умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих органів прокуратури України було визначено статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ.

Так, відповідно до вимог статті 50-1 Закону №1789-ХІІ (у редакції з 01.01.1994) працівники прокуратури, яким присвоєно класні чини, із стажем роботи в органах прокуратури 20 років і більше мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років.

Відповідно до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, яка діяла в редакції Закону з 26.07.2001 року (в редакції Закону №2663-ІІІ від 12 липня 2001 року) до 01.10.2011 року (в редакції Закону №3668 від 08.07.2011), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 % від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 %, але не більше 90 % від суми місячного (чинного) заробітку.

З 01.10.2011 року набрав чинності Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» 08.07.2011 №3668-VI (далі - Закон №3668-VI), підпунктом 4 пункту 6 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення якого внесено зміни до ст.50-1 Закону №1789-ХІІ.

Враховуючи наведені зміни, з 01.10.2011 відповідно до частини 1 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ прокурори і слідчі мали право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 15 років.

15.07.2015 набрав чинності Закон №1697-VII, відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» якого визнано таким, що втратив чинність Закон 1789-ХІІ (крім пункту 8 частини 1 статті 15, частини 4 статті 16, абзацу 1 частини 2 статті 46-2, статті 47, частини1 статті 49, частини 5 статті 50, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1, частини 3 статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів).

На час звернення позивача із заявою про переведення на пенсію за вислугу років (13.07.2021) порядок призначення пенсій прокурорам було врегульовано Законом №1697-VII.

Відповідно до статті 86 Закону №1697-VII (в редакцій, чинній на момент звернення позивача із заявою про переведення на пенсію за вислугу років), прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема: з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

З аналізу наведеної норми вбачається, що право на пенсійне забезпечення за вислугу років відповідно до статті 86 Закону №1697-VІІ виникає у прокурорів, які на день звернення мають необхідну кількість вислуги років (тобто загальний стаж), з якої у тому числі наявний необхідний визначений Законом стаж роботи на посадах прокурорів.

Суд зазначає, що станом на дату звернення позивача до пенсійного органу (13.07.2021 року) необхідними умовами для переведення його на пенсію за вислугу років були: - вислуга років 25 років; - стаж на посадах прокурорів не менше 15 років.

Як слідує з Довідки Прокуратури Запорізької області від 23.07.2020 №11-82 вих-20, позивач працював в органах прокуратури України з серпня 1994 року по грудень 1999 року. Стаж роботи ОСОБА_1 в органах прокуратури України становить 05 років 04 місяці 22 дні.

Крім того, з матеріалів справи слідує, що позивач з 14.06.1967 по 28.11.1969 проходив військову службу, з 10.04.1975 по 01.08.1994 проходив службу в органах внутрішніх справ, з 09.08.1994 року по 31.12.1999 обіймав посаду помічника прокурора Оріхівського району.

За змістом частини 6 статті 86 Закону №1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів;

слідчими, суддями;

на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою;

у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання;

на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України;

на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури;

військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання;

відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Статтею 15 Закону №1697-VII передбачено, що прокурором органу прокуратури є: 1) Генеральний прокурор; 2) перший заступник Генерального прокурора; 3) заступник Генерального прокурора; 4-1) заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 5) керівник підрозділу Офісу Генерального прокурора; 6) заступник керівника підрозділу Офісу Генерального прокурора (у тому числі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійного структурного підрозділу Офісу Генерального прокурора); 7) прокурор Офісу Генерального прокурора (у тому числі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійного структурного підрозділу Офісу Генерального прокурора); 8) керівник обласної прокуратури; 9) перший заступник керівника обласної прокуратури; 10) заступник керівника обласної прокуратури; 11) керівник підрозділу обласної прокуратури; 12) заступник керівника підрозділу обласної прокуратури; 13) прокурор обласної прокуратури; 14) керівник окружної прокуратури; 15) перший заступник керівника окружної прокуратури; 16) заступник керівника окружної прокуратури; 17) керівник підрозділу окружної прокуратури; 18) заступник керівника підрозділу окружної прокуратур; 19) прокурор окружної прокуратури.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що законодавство розрізняє поняття «вислуги років, що дає право на пенсію» і «стажу роботи на прокурорських посадах». При цьому посади, період роботи на яких зараховується до стажу роботи на прокурорських посадах і до вислуги років, що дає право на пенсію, є відмінними. В той же час до вислуги років, що дає право на пенсію, включається весь стаж роботи на прокурорських посадах.

Тобто, за вищенаведених положень Закону №1697-VII, посади помічників прокурорів, зараховуються саме до вислуги років, що дає право на пенсію, натомість не відносяться до спеціального стажу - стажу роботи на прокурорських посадах, оскільки не визначені статтею 15 цього Закону.

Проте, суд вважає, що під час вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для зарахування періодів роботи на таких посадах до прокурорського стажу, належить застосовувати норми законодавства, чинні на час роботи особи на відповідних посадах.

Під час роботи позивача на посаді помічника прокурора були положення Закону №1789-ХІІ від 05.11.1991, статтею 56 якого було надано роз`яснення поняття «прокурор», а саме:

Під поняттям «прокурор» у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 46-1, частині першій статті 47, статтях 48, 49, 50, 50-1, частині п`ятій статті 52 і статті 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Отже, період роботи позивача на посаді помічника прокурора відноситься до прокурорського стажу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.11.2018 у справі № 428/11348/16-а та від 17.01.2022 у справі №560/1111/20

Разом з тим, суд зазначає, що стаж роботи позивача з 09.08.1994 року по 31.12.1999 на посаді помічника прокурора Оріхівського району не є достатнім стажем роботи на прокурорських посадах, який дає право на отримання пенсії за вислугу років у відповідності до статті 86 Закону №1697-VІІ.

Таким чином, у позивача відсутній стаж роботи на посадах прокурорів не менше 15 років, що унеможливлює призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону №1697-VII.

Крім того, за положеннями частини 8 статті 86 Закону №1697-VII право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не місять доказів того, що позивач на момент звернення за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» та/або на момент звернення із заявою про переведення на пенсію за вислугу років відповідав умовам частини 8 статті 86 Закону №1697-VII.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що відмовляючи ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1697-VІІ, ГУ ПФУ в Миколаївській області діяло правомірно.

Щодо посилання позивача на те, що пенсійним органом безпідставно не враховані до стажу роботи періоди військової служби позивача, службу в органах внутрішніх справ у відповідності до статті 86 Закону №1697-VІІ, суд зазначає, що змістом наведеної норми, стаж роботи на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, військова служба підлягають зарахуванню до «вислуги років, що дає право на пенсію». При цьому, спір щодо загальної кількості вислуги років позивача у цій справі відсутній. Позивачу відмовлено у задоволенні його заяви у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи в органах прокуратури (стажу роботи на прокурорських посадах).

За таких обставин, оскільки у позивача відсутнє право на переведення на пенсію за вислугу років у відповідності до статті 86 Закону №1697-VІІ, то позовні вимоги, спрямовані на зобов`язання пенсійного органу при призначенні пенсії за вислугу років зарахувати до вислуги років, що дає право на пенсію згідно статті 86 Закону №1697-VІІ часу проходження військової служби, службу на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, стажу роботи на посаді помічника прокурора, є передчасними.

Зважаючи на те, що обчислення стажу є повноваженнями органу, що призначає пенсію, які реалізовуються виключно в процесі прийняття рішення про призначення пенсії, та з урахуванням того, що звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах, то позовні вимоги у цій частині також не підлягають задоволенню.

Щодо доводів позивача про те, що він має право на переведення його на пенсію за вислугу років згідно статті 50-1 Закону №1789-XII в редакції, чинної на час його звільнення з органів прокуратуру, суд зазначає таке.

По-перше, матеріали справи не містять доказів того, що позивач звертався до пенсійного органу саме із заявою про переведення на пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону №1789-XII. У заяві позивача від 13.07.2021 у графі вид перерахунку зазначено: «перехід на інший вид пенсії на пенсію по з-ну Про прокуратуру». На час звернення позивача із вказаною заявою питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури регулювалося Законом №1697-VIІ, у зв`язку з чим остання розглянута за положеннями вказаного закону. Крім того, предметом даного позову не є бездіяльність відповідача щодо не призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону №1789-XII.

По-друге, стаття 50-1 Закону №1789-XII в редакції, чинної на час звільнення позивача з органів прокуратуру, містила норму, за якою право на пенсію за вислугу років мають особи, зазначені у пунктах "а", "б", "в" частини другої цієї статті, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працювали не менше двох років на прокурорсько-слідчих посадах.

Разом з тим, з наявних в матеріалах справах доказів слідує, що перед зверненням за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» та перед зверненням із заявою про переведення на пенсію за вислугу років позивач не працював на прокурорсько-слідчих посадах.

Підсумовуючи вищенаведене, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, що виникли між сторонами у цій справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Оскільки суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, то відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б; ), Відділу обслуговування громадян №10 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (70504, Запорізька область, м.Оріхів, вул.Запорізька, 36-А), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (54020, м.Миколаїв, вул.Морехідна, буд.1; ) про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 31.05.2022.

Суддя К.В. Мінаєва