Справа № 200/18308/21
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2022-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2022 року Справа№200/18308/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Циганенка А.І., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Бахмутського міського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2021 року шляхом здавання на пошту позивач, ОСОБА_1 , подав до суду адміністративний позов до відповідача, Бахмутського міського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати страхових виплат за період з жовтня 2016 року по листопада 2021 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити заборгованість зі страхових виплат за період з жовтня 2016 року по листопада 2021 року, з нарахуванням компенсації втратити частини доходу;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є особою з інвалідністю ІІІ групи і отримував страхові виплати, однак у зв`язку з припиненням здійснення повноважень відповідним органом Фонду соціального страхування України за місцем проживання, був змушений звернувся із заявою про взяття на облік та виплату страхових виплат до Бахмутського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. З жовтня 2016 року з невідомих причин страхові виплати було припинено. У листопаді 2021 року позивач звернувся із заявою щодо виплати заборгованості по страховим виплатам. 22 листопада 2021 року відповідач повідомив позивача про те, що з жовтня 2016 року страхові виплати були припинені на підставі заяви щодо знаття з обліку у зв`язку з поверненням до постійного місця проживання. Страхові виплати з грудня 2021 року поновлені, але заборгованість за період з жовтня 2016 року по листопад 2021 року не виплачена. Позивач вважає, що дії відповідача щодо припинення виплати страхових виплат, не нарахування і невиплату страхових виплат за період з жовтня 2016 року по листопад 2021 року є протиправними.

Другий відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні з наступних підстав. З жовтня 2005 року позивач перебував на постійному обліку в відділенні виконавчої дирекції Фонду від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Калінінському районі м. Горлівка Донецької області. З листопада 2014 року по жовтень 2016 року позивач, як внутрішньо переміщена особа, перебував на обліку в Бахмутському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області. У квітні 2015 року позивачу була виплачена заборгованість з травня 2014 року по жовтень 2014 року. 10 жовтня 2016 року позивач звернувся із заявою, у якій просив зняти його з обліку та припинити страхові виплати з 1 жовтня 2016 року у зв`язку із зміною місця проживання. Постановою Бахмутського міського відділення №0503/19061/19061/26 від 10.10.2016 страхові виплати було припинено з 01 жовтня 2016 року у зв`язку із відмовою від отримання виплат. Вказану постанову від 10 жовтня 2016 року позивач не оскаржував. Дії Бахмутського міського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області не суперечать частини 8 статті 4 Закону України від 20.10.2014 №1706-VІІ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (в редакції станом до 13.01.2016) та частині 1 статті 46 Закону України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», якою передбачені випадки припинення страхових виплат і надання соціальних послуг: з огляду на неї вони не є вичерпними. Оскільки після переліку випадків припинення страхових виплат законодавець зазначає: «...в інших випадках, передбачених законодавством». На підставі власної заяви, позивачу продовжені страхові виплати з 01 листопада 2021 року. Позивач не надав до суду доказів, що з грудня 2016 по жовтень 2021 року, органи Управління ВД ФСС в Донецькій області або поза її межами, відмовляли позивачу в продовженні (відновленні) страхових виплат, тому відсутні підставі для висновку про протиправність припинення здійснення страхових виплат з грудня 2016 по жовтень 2021 року (включно). У зв`язку з чим відсутні протиправні дії та бездіяльність Бахмутського міського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо невиплати щомісячних страхових виплат за період з жовтня 2016 по листопад 2021 року, а звернення позивача до суду є передчасним.

22 грудня 2021 року позовна заява була залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення її недоліків.

11 січня 2022 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначений за правилами спрощеного позовного провадження.

21 лютого 2022 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України про що свідчить паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Артемівську Донецької області з проханням продовжити раніше призначені страхові виплати.

03 листопада 2014 року постановою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Артемівську №0503/19061/19061/15 продовжена виплата позивачу щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсую відповідну частину втраченого заробітку (вид виплати 410, КЕКВ 2730.03) в розмірі 1724,26 грн.

10 жовтня 2016 року позивач звернувся із заявою та просив зняти його з обліку у зв`язку із зміною місця проживання та призупинити страхові виплати з 01 жовтня 2016 року.

10 жовтня 2016 року постановою Відділення виконавчої дирекції Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Артемівську №0503/19061/19061/26 з 01 жовтня 2016 року виплату позивачу щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсую відповідну частину втраченого заробітку (вид виплати 410, КЕКВ 2730.03) в розмірі 1860,48 грн. припинено. Причина припинення відмова від отримання виплат.

11 листопада 2021 року позивач звернувся із заявою до Бахмутського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, з проханням продовжити призначену раніше щомісячну страхову виплату.

25 листопада 2021 року постановою Бахмутського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області №14015/37501/19061/29 було продовжено раніше призначені страхові виплати з 1 листопада 2021 року безстроково.

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Відповідно до статей 1, 3 Конституції України в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту […] від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначені Законом України від 23.09.1999 №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №1105-XIV).

Згідно з частиною першою статті 36 Закону №1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

У відповідності до вимог статті 46 Закону №1105-XIV страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються:

1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого;

3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку;

4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми;

5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню;

6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Частиною 1 статті 27 Закону України від 14 січня 1997 року №16/98-ВР «Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №16/98-ВР) передбачено, що виплати та надання соціальних послуг, на які має право застрахована особа за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, може бути припинено: якщо виплати призначено на підставі документів, що містять неправдиві відомості, якщо страховий випадок стався внаслідок дії особи, за яку настає кримінальна відповідальність, якщо страховий випадок стався внаслідок умисної дії особи, внаслідок невиконання застрахованою особою своїх обов`язків щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування, в інших випадках, передбачених законами.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2016 року постановою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Артемівську №0503/19061/19061/26 припинено з 01 жовтня 2016 року виплату позивачу щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності згідно з відмовою позивача від отримання виплат.

Між тим, Законами №16/98-ВР та №1105-ХIV не передбачено таких підстав для припинення виплати страхових виплат.

Згідно з частинами 4, 7 статті 47 Закону №1105-XIV виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням. Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці».

Оскільки припинення виплат відбулося з листопада 2016 року з підстав не передбачених законодавством, порушене право позивача на отримання виплат підлягає поновленню.

Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Статтею 14 Конвенції визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні «Суханов та Ільченко проти України» (Заяви № 68385/10 та № 71378/10) від 26 червня 2014 року Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) від 14 жовтня 2010 року встановлено, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50).

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року №1706-VII (далі - Закон №1706-VII ). Закон №1706-VII визначає, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно зі статтею 7 Закону №1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Водночас частиною першою статті 3 Закону №1706-VII встановлено, що громадянин України за обставин, визначених у статті 1 цього Закону, має право на захист від примусового внутрішнього переміщення або примусового повернення на покинуте місце проживання, що враховується судом.

Постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №531 «Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», від 05 листопада 2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», від 07 листопада 2014 року № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства» та постанова Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11 грудня 2014 року № 20 «Про затвердження Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції» не є законом, тому не можуть звужувати чи скасовувати права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили, і у сфері спірних правовідносин, врегульованих Законом №1105-XIV, не можуть застосовуватись.

Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод, що забезпечуються Конституцією України та не можуть бути скасовані.

Право громадянина на призначення йому страхових виплат не можна пов`язувати з такою умовою, як постійне місце проживання (реєстрація місця проживання) або з відсутністю довідки про внутрішньо переміщену особу, а держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначені страхові виплати.

В даному випадку заява та повернення позивача до його постійного місця проживання, створює для нього, на відміну від інших громадян України, певні перешкоди в отриманні страхових виплат, та потребує від людини здійснення додаткових дій, не передбачених Законами України.

Суд наголошує, що статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України, зокрема, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства, виховання, освіти, культури і охорони здоров`я, екологічної безпеки.

Водночас, за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

В даному випадку поняття «закон» розуміється як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, що регулює найважливіші суспільні відносини шляхом встановлення загальнообов`язкових правил, прийнятий в особливому порядку (законодавчим органом влади), або безпосередньо народом. Тому конституційне поняття «закон», на відміну від поняття «законодавство України», не підлягає розширеному тлумаченню. Відповідно, нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Відповідно до частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У вищезазначеному рішенні у справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді страхових виплат суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто прийняття рішення не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Артемівську була припинена виплата страхових виплат ОСОБА_1 , таким чином, суд, з`ясувавши, що прийняття цього рішення передувало діям з припинення виплати страхових виплат позивачу, визнає протиправним зазначене рішення, оскільки саме рішення створює відповідні правові наслідки.

Водночас, беручи до уваги те, що виплата страхових виплат позивачу була припинена вищевказаним рішенням, керуючись частиною 2 статті 9 КАС України, суд з метою ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне відновити порушене право позивача на соціальне забезпечення шляхом скасування цього рішення.

Позивач пред`явив вимоги до Бахмутського міського відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання бездіяльності щодо не нарахування та не виплати страхових виплат протиправною та зобов`язання нарахувати і виплатити заборгованість зі страхових виплат.

Разом з тим, з інформації, яка наявна в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області () є юридичною особою відокремленим підрозділом якої є відповідач по даній справі.

Відповідно до частини 1 статті 43 КАС України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Обираючи спосіб захисту, суд, зважаючи на його ефективність з точки зору статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, дійшов висновку, що слід прийняти рішення про зобов`язання другого відповідача нарахувати та виплатити щомісячну страхову виплату за період жовтня 2016 року по листопад 2021 року.

З приводу позовних вимог щодо компенсації втрати частини доходів, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1.17 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 №11, (далі Порядок №11) компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплат щомісячних страхових сум проводиться відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» і Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

Відповідно до статті 1 Закону України від 19.10.2000 №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 Закону № 2050-III).

За змістом наведених норм обов`язок здійснити компенсацію втрати частини доходів настає лише у випадку порушення встановлених строків їх виплати.

Строки виплати щомісячних страхових виплат встановлені Законом №1105-XIV, відповідно до частини 1 статті 47 якого, страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом соціального страхування України дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду.

Відповідно до підпункту 3.2.2 пункту 3.2 Порядку №11 щомісячна страхова виплата виплачується щомісячно з наступного місяця після місяця, у якому вона призначена та нарахована (а також при призначенні щомісячної страхової виплати за рішенням суду, яке набрало законної сили), але не пізніше 30 календарних днів з дня прийняття постанови управління (відділення) Фонду про призначення страхових виплат.

Суд зазначає, що наразі щомісячна страхова виплата за спірний період позивачу не призначена, жодних виплат на його користь не проводилось.

Враховуючи вищенаведене, задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

Отже, вимоги про зобов`язання здійснити виплату щомісячної страхової виплати з компенсацією втрати частини доходів є передчасними, і в їх задоволенні слід відмовити.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.07.2018 у справі 487/6923/16-а, від 10.07.2018 у справі № 404/6317/16-а, від 18.09.2018 у справі № 522/535/17.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 статті 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з положеннями частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду та вирішується на його розсуд.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю.

Таким чином, позов до другого відповідача підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні позову до відповідача слід відмовити.

Враховуючи те, що спір виник у зв`язку із прийняттям неправомірного рішення, судовий збір, сплачений позивачем підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 72-76, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5; ) про зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Артемівську від 10 жовтня 2016 року №0503/19061/19061/26 про припинення виплати ОСОБА_1 щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну страхову виплату за період з жовтня 2016 року по листопад 2021 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Бахмутського міського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (місцезнаходження: 84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Незалежності, б. 41; ) відмовити повністю.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Повний текст рішення складений 31 травня 2022 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя А.І. Циганенко