Справа № 460/14300/22
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2022-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань забезпечення позову
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Н.В. Друзенко, розглянувши клопотання позивачки з питань забезпечення адміністративного позову по справі за позовом
доРівненської міської ради
провизнання бездіяльності протиправною,
28.04.2022 ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Рівненської міської ради про визнання протиправною бездіяльності щодо неприйняття рішення з питання надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0960 га, яка розташована в АДРЕСА_1 (вільна від забудови) в районі мікрорайону Тинне (зона 1 квартал 067), для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та зобов`язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0960 га, яка розташована в АДРЕСА_1 (вільна від забудови) в районі мікрорайону Тинне (зона 1 квартал 067), для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
27.05.2022 ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову шляхом заборони Рівненській міській раді вчиняти дії щодо передачі (відчуження) означеної земельної ділянки у доданому до заяви позивача графічному матеріалі (викопіюванні) площею 0,0960 га, яка розташована в АДРЕСА_1 (вільна від забудови) в районі мікрорайону Тинне (зона 1 квартал 067) до набрання рішення у даній справі законної сили.
Заява ґрунтується на тому, що у позивачки є підстави вважати, що вказана у графічному матеріалі земельна ділянка, яка перебуває в комунальній власності відповідача, у ході розгляду судової справи може бути ним надана або відчужена на користь третіх осіб, а тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
За правилами частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Розглянувши у вказаний строк заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.
В силу вимог частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що з метою захисту прав та інтересів позивача суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, прийняття якої належить до дискреційних повноважень суду та вирішення питання щодо їх вжиття залежить від наявності однієї з обставин, передбачених частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, що встановлюється судом виходячи з конкретних доказів, поданих заявником.
Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Тобто, вжиття заходів забезпечення позову доцільне та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.
При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними і співмірними з позовними вимогами.
Виходячи із наведеного, у випадку звернення із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини такого звернення. Із цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Позивачка в обґрунтування заяви не надала жодних доказів, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову може якимось чином утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Також позивачкою не надано жодних доказів, які б доводили неефективність захисту прав, свобод та інтересів, за захистом яких вона звернулася до суду, без вжиття відповідних заходів забезпечення позову.
Фактично, на підтвердження необхідності забезпечення позову позивачка покликається не на дійсні, існуючі обставини, які підтверджують існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а на гіпотетичні. Так, ОСОБА_1 вказує лише на те, що відповідач може передати бажану для неї земельну ділянку у власність або користування іншим особам. В той же час, жодних доказів тому, що відповідачем вживаються з цього приводу якісь конкретні дії чи заходи суду не надано.
Більше того, земельна ділянка, щодо якої позивачка виявила намір на отримання у власність, не сформована, кадастрового номеру їй не присвоєно, що унеможливлює її ідентифікацію. Відповідно, така земельна ділянка взагалі не може виступати в якості об`єкту цивільного права.
Із системного аналізу вимог наведених вище процесуальних норм вбачається, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.
З урахуванням того, що предметом позовних вимог ОСОБА_1 є бездіяльність Рівненської міської ради з приводу вирішення її клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, то обраний позивачкою спосіб забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу розпоряджатися землями міста на відповідній території, не співвідноситься з такими позовними вимогами.
Більше того, такий спосіб суперечить вимогам пункту 5 частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою не допускається забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії, що випливають з рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі.
Водночас, суд зазначає, що обраний позивачкою спосіб забезпечення позову направлений на попередження настання у майбутньому певної події, як то передача земельної ділянки на бажаному місцерозташуванні у власність або користування іншим особам. Тобто позивачка фактично просить застосувати заходи забезпечення позову на майбутнє, що насамперед не узгоджується з принципами адміністративного судочинства.
Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, функція Рівненської міської ради щодо розпорядження землями міста є виключно дискреційною, з огляду на що забезпечення позову шляхом заборони зазначеному органу місцевого самоврядування вчиняти певні дії є формою втручання в його дискреційні повноваження.
До того ж суд може забезпечити позов шляхом заборони вчиняти дії, що стосуються предмета спору. Заборона ж вчинення дій, які не стосуються предмету даного позову та не узгоджуються з ним, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
В той же час, порушене право позивача буде відновлене з моменту його порушення, якщо таке буде судом встановлено при розгляді справи по суті.
Що стосується ознак протиправності рішення, дій чи бездіяльності відповідача, то таких, очевидних, судом на даному етапі не встановлено.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що підстав для застосування заходів забезпечення адміністративного позову з мотивів, які наведені позивачкою у заяві про забезпечення позову, немає, у зв`язку з чим у задоволені відповідної заяви ОСОБА_1 слід відмовити.
Керуючись статтями 150-158, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення її позову до Рівненської міської ради про визнання протиправною бездіяльності щодо неприйняття рішення з питання надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0960 га, яка розташована в АДРЕСА_1 (вільна від забудови) в районі мікрорайону Тинне (зона 1 квартал 067), для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та зобов`язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0960 га, яка розташована в АДРЕСА_1 (вільна від забудови) в районі мікрорайону Тинне (зона 1 квартал 067), для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з її підписання.Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складений 30 травня 2022 року

Суддя Н.В. Друзенко