Справа № 160/8057/21
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2022-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 травня 2022 року м. Дніпросправа № 160/8057/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 р. (суддя: Маковська О.В.) в адміністративній справі №160/8057/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними дії відповідача по нарахуванню їй заборгованості з Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 2018 р. по 2021 р.; визнати протиправними та скасувати вимоги відповідача про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1540-51 від 17 травня 2019 р. на суму 21 030,90 грн. та №Ф-1540-51-13-05/62 від 11 лютого 2021 р. на суму 37 788,74 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначено про безпідставність винесених вимог, оскільки позивач з 2000 р. була зареєстрована як фізична особа - підприємець, однак підприємницьку діяльність не здійснювала, звітність до контролюючих органів не подавала, оскільки була впевнена, що її реєстрація як фізичної особи підприємця вже давно припинена контролюючим органом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем. Посилаючись на порушення норм матеріального права, скаржник просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Скаржник вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про правомірність дій відповідача та складених ним вимог про сплату нею боргу (недоїмки) з єдиного внеску виходячи з того, що у цей період нею не було сплачено заборгованість з єдиного внеску та не надано жодних доказів того, що у спірний період вона була найманим працівником. Водночас, підставами для визнання протиправними дій відповідача та скасування складених ним вимог є відсутність офіційного підтвердження наявності в неї статусу фізичної особи - підприємця в порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", а отже і наявності статусу платника єдиного внеску.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обгрунтоване.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно

до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального

права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 травня 2021 р. ОСОБА_1 припинила здійснювати діяльність як фізична особа - підприємець. Водночас, за нею обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску на підставі чого Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області складено вимоги про сплату нею боргу (недоїмки) №Ф-1540-51 від 17 травня 2019 р. на суму 21 030,90 грн. станом на 30 квітня 2019 р. та №Ф-1540-51-13-05/62 від 11 лютого 2021 р. на суму 37 788,74 грн. станом на 31 січня 2021 р.

Не погоджуючись з діями відповідача та вказаними вимогами, позивач звернулася до суду з відповідним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що згідно приписів Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску, незалежно від фактичного отримання нею доходу, за умови лише того, що вона є найманим працівником. Позивачем не надано жодних доказів того, що вона не здійснювала господарську діяльність, не отримувала доходи, не була найманим працівником

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Приписами пункту 2 частини 1 статті 1, пункту 1,4 частини 1 статті 4, частини 5 статті 8, частиною 2,3,8 статті 9, статтею 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08 липня 2010 р. (далі - Закон № 2464-VI) визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Платниками єдиного внеску є, зокрема фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п. 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5 - 1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця. Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 % до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Податковий орган застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум єдиного внеску. Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 01 липня 2020 р. у справі №260/81/19 сформульовано правовий висновок, відповідно до якого відсутність офіційного підтвердження у позивача статусу ФОП шляхом проходження реєстраційних процедур у порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", виключає можливість законного здійснення підприємницької діяльності та отримання відповідних доходів, за відсутності фактичних доказів протилежного, виключає і можливість формальної та фактичної участі позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за відповідним статусом.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.55), 23 жовтня 2000 р. ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець, запис №000153494. Види діяльності: 47.11. Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний). 21 травня 2021 р. в реєстрі зроблено запис №001153494 про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 на підставі власного рішення.

Постановами Верховного Суду від 04 грудня 2019 р. по справі №440/2149/19, від 18 лютого 2022 р. у справі №420/4911/20 визначено, що необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. За відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати. Метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Тому особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску, незалежно від фактичного отримання нею доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В цьому випадку така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець.

Оскільки ОСОБА_1 до 21 травня 2021 р. була зареєстрована як фізична особа - підприємець та не була найманим працівником, судом першої інстанції вірно вказано про наявність в неї обов`язку сплати до цього часу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі мінімального страхового внеску за місяць.

Згідно інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (а.с.41) відображені наступні показники нарахування та сплати єдиного внеску: по строку 09 лютого 2018 р. - 8 448,00 грн. за 2017 р. - не сплачено; по строку 19 квітня 2018 р. - 2 457,18 грн. за перший квартал 2018 р. - не сплачено; по строку 19 липня 2018 р. - 2 457,18 грн. за другий квартал 2018 р. - не сплачено; по строку 19 жовтня 2018 р. - 2 457,18 грн. за третій квартал 2018 р. - не сплачено; по строку 31 січня 2019 р. - 2 457,18 грн. за четвертий квартал 2018 р. - не сплачено; по строку 19 квітня 2019 р. - 2 754.18 грн. за перший квартал 2019 р. - не сплачено; по строку 19 липня 2019 р. - 2 754.18 грн. за другий квартал 2019 р. - не сплачено; по строку 21 жовтня 2019 р. - 2 754.18 грн. за третій квартал 2019 р. - не сплачено; по строку 20 січня 2020 р. - 2 754,18 грн. за четвертий квартал 2019 р. - не сплачено; по строку 21 квітня 2020 р. - 2 078,12 грн. за перший квартал 2020 р. - не сплачено; по строку 20 липня 2020 р. - 1 039,06 грн. за другий квартал 2020 р. - не сплачено; по строку 19 жовтня 2020 р. - 3 178, 12 грн. за третій квартал 2020 р. - не сплачено; по строку 19 січня 2021 р. - 2 200,00 грн. за четвертий квартал 2020 р. - не сплачено. Загальна сума боргу (недоїмки) станом на 19 січня 2021 р. складає 37 788,74 грн.

Викладене свідчить про правомірність винесених Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області вимог про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) №Ф-1540-51 від 17 травня 2019 р. на суму 21 030,90 грн. станом на 30 квітня 2019 р. та №Ф-1540-51-13-05/62 від 11 лютого 2021 р. на суму 37 788,74 грн. станом на 31 січня 2021 р.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 р. в адміністративній справі №160/8057/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 25 травня 2022 р. і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук